УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 308/20505/24

провадження № 51-982 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2025 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 26 березня 2025 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката ОСОБА_4 , в якій порушується питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень. В обґрунтування клопотання зазначено, що у зв`язку з війною російських загарбників проти України потерпілий був позбавлений можливості своєчасно передати йому документи у справі, копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду ОСОБА_5 не отримував, тоді як захисник ознайомився з нею лише 02 квітня 2025 року, що, на думку останнього, є поважними причинами пропуску строку, який підлягає поновленню.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені до неї копії судових рішень, Суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 310 КПК України, оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку, тобто касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2025 року касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом касаційного розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали слідчого судді на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, оскільки вказане судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з цим, ухвала Закарпатського апеляційного суду від 26 березня 2025 року є предметом касаційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Зі змісту наведеної норми слідує, що початок перебігу строку на касаційне оскарження для всіх учасників кримінального провадження, окрім засудженого, який тримається під вартою, законодавець пов`язує лише із однією подією - днем проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

За приписами ст. 115 КПК України, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням положень статей 115, 426 КПК України, останнім днем строку касаційного оскарження ухвали апеляційного суду від 26 березня 2025 року для ОСОБА_4 було 27 червня 2025 року, однак з даною касаційною скаргою адвокат звернувся через електронний кабінет у системі «Електронний суд»

25 липня 2025 року, тобто поза межами строку касаційного оскарження.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Наведені у касаційній скарзі доводи про необхідність поновлення строку на касаційне оскарження Верховний Суд не може визнати поважними з огляду на таке.

При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вбачається, що адвокатом не наведено будь-яких обставин, у розумінні статті 117 КПК України, які б не залежали від його волевиявлення, та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися з касаційною скаргою.

Неотримання потерпілим ОСОБА_5 копії ухвали апеляційного суду від

26 березня 2025 року жодним чином не впливає на перебіг для адвоката строку касаційного оскарження.

При цьому, навіть, якщо припустити, що адвокат ОСОБА_4 отримав оскаржувану ухвалу лише 02 квітня 2025 року (жодних доказів на підтвердження наведеного адвокат не надав), то у клопотанні не вказано будь-яких об`єктивних обставин, які завадили йому в межах залишку строку на касаційне оскарження реалізувати своє право.

Разом з тим, Верховний Суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання адвоката на війну Російської Федерації проти України та, як наслідок, неможливість потерпілого вчасно передати документи адвокату, оскільки сам по собі факт введення на території України воєнного стану не є беззаперечною підставою для цього. При цьому, колегія суддів враховує, що адвокат ОСОБА_4 здійснює свою діяльність у Закарпатській області, оскаржує судові рішення постановлені судами, які знаходяться на території Закарпатської області, де бойові дії не відбувались.

Інших причин, які завадили адвокату протягом строку на касаційне оскарження звернутися до Суду та, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

З урахуванням викладеного касаційна скарга у частині оскарження ухвали Закарпатського апеляційного суду від 26 березня 2025 року підлягає поверненню.

Керуючись ч. 2 ст. 428, п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 в частині оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 березня 2025 року.

Відмовити адвокату ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Закарпатського апеляційного суду від 26 березня 2025 року, та повернути його касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3