ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/314/25 Справа № 697/1397/25 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

25 червня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

підозрюваного ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2025, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів,

Черкаської області, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , громадянина України, фактично проживаючого

за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою

спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з 01.06.2025 до 30.07.2025 включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, погоджене прокурором Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 01.06.2025 до 30.07.2025 включно, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Мотивуючи апеляційну скаргу захисник вказав на те, що наведені у клопотанні ризики відсутні. Так, всі свідки допитані, вони надали послідовні покази, з моменту затримання вплив на свідків ні підозрюваним ні його рідними не здійснювався. Крім того, у підозрюваного є матір, яка часто хворіє і потребує постійної допомоги сина, а тому наявність матері на утриманні підозрюваного унеможливлює залишення ним місця проживання. Підозрюваний також не має на меті переховуватися від органу досудового розслідування, оскільки добровільно бажає сприяти в розслідування провадження, надає слідству послідовні покази, у тому числі під час слідчого експерименту.

На переконання сторони захисту достатнім запобіжним заходом для забезпечення підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків буде домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час доби.

Захисник звертає увагу на те, що підозрюваний від органу досудового розслідування не переховувався, жодним чином не перешкоджав органу досудового розслідування, не намагався втекти чи знищити речові докази, що свідчить про відсутність ризику переховування від органів слідства та суду.

Належним чином повідомлений прокурор в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, однак зважаючи на приписи ст. 405 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги адвоката по суті заявлених вимог.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного, його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Та згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктами 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, констатовано обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ ВП №1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000162 від 01.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

01.06.2025 о 17 год. 09 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

02.06.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та врахував дані про особу підозрюваного, які дають підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначив розмір застави.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, не одружений, не має постійного місця роботи, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зав`язків.

Крім того, зважаючи на положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до 10 років, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність матеріалів клопотання про доведеність ризиків, за ч. 1 ст. 177 КПК України, наведених стороною обвинувачення.

На противагу доводам апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності та необґрунтованості ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, апеляційний суд зауважує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігав ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і встановленим в судовому засіданні. Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а доводи апеляційної скарги не нівелюють та не покривають існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у належній процесуальній поведінці останнього, зважаючи на тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 .

Крім того, слід зважати на наявний суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні, який полягає у в охороні та недоторканості життя людини, що переважає повагу до особистої свободи особи, підозрюваного у даному злочині.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею заслухані пояснення прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу та оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 178, 194 КПК України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують та зводяться до незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.06.2025 про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 01.06.2025 до 30.07.2025 включно, без визначення розміру застави залишити без змін, апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді