Справа №523/1370/15-к
Провадження №1-кп/523/1044/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Одеса Пересипський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садове, Березівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні маючу малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні нікого не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 30.10.2017 року вироком Приморського районного суду м. Одеси визнано винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 11.04.2019 вироком Малиновського районного суду м.Одеси, визнано виним за ч.2 ст.186 КК України, та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі; 19.11.2020 вироком Суворовського районного суду м .Одеси, визнано винним за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на сторок 4 роки. до ч.1 ст. 71 КК України; 01.10.2021 року вироком Суворовського районного суду м.Одеси визнано виним за ч.4 ст.186 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяця позбавлення волі; 01.07.2022 Суворовським районним судом м.Одеси, визнано виним за ст.187 ч.3 КК України, та призначено покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Глибочок, Тростянецького району, Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого електриком, не одруженого, на утриманні нікого не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимого: 04.04.2018 року Малиновський районним судом м. Одеси за ст. 309 ч.1 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 01.07.2022 року Суворовським районним судом м.Одеси, за ст.187 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, за обвинуваченням вказаних осіб у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Пересипського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженню по звинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 5 КК України.

В ході розгляду справи прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обраних їм запобіжних заходів.

Своє клопотання прокурор мотивує тим, що продовжують існувати ризики встановлені судом при продовженні та обранні запобіжного заходу зокрема і ризик переховування від суду.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотань прокурора з огляду на тривалий строк перебування обвинувачених під вартою, відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України. Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 стверджували, що їх підзахисні відбувають покарання. Захисник ОСОБА_6 подала до суду копію вироку суду відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, та додані до них документи суд дійшов такого висновку, та встановив наступні обставини.

Так в останнє дію запобіжних заходів відносно обвинувачених продовжено 16.05.2025 року. Вирішуючи питання про продовження дії запобіжних заходів судом встановлено, що наразі продовжують існувати ризи встановлені в ході розгляду справи, а саме: ризик переховування від суду через тяжкість покарання яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень та ризик впливу на свідків та потерпілих.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які передбачені ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, в судовому засіданні прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з огляду на те, що останні наразі відбувають покарання за вироком Суворовського районного суду від 01.07.2022 року, що в свою чергу повністю виключає наявність ризиків на які вказує прокурор.

Разом з тим, для розгляду згідно ст.90 КВК України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, засуджений у разі необхідності провадження слідчих дій у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, вчинене іншою особою або цією ж особою, за яке вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді може бути тимчасово залишений у слідчому ізоляторі або переведений з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора.

Відповідно до ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Таким чином, суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в слідчому ізоляторі до розгляду цього кримінального провадження по суті.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 то суд вважає що прокурором доведено наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України

Так ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років. Таким чином будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, обвинувачений може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин. Вказана позиція цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини зокрема у рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Інші ризики стороною обвинувачення не вказуються у клопотанні.

Також суд приймає до уваги, те, що обвинувачений безробітний, не має постійного джерела доходу. Має постійне місця проживання на території України, одружений, має на утриманні дитину, що свідчать про існування у обвинуваченого певних соціальних зв`язків, проте, суд вважає, що конкретні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину та дані про його особу, в тому числі наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, вказує на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні ризики, суд доходить до висновку про необхідність продовження відносно вказаного обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Крім того зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, практику Європейського суду з прав людини викладену зокрема урішення ЄСПЛ від 29.09.2011 по справі «Третьяков проти України» ЄСПЛ в якому було констатовано порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободз огляду на те, що судом не було розглянуто можливість обрання альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначати розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, який на переконання суду з урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_7 має становити 80 прожиткових мінімумів, тобто 242240,00 грн.

Щодо доводів сторони захисту, про обрання більш м`яких запобіжних заходів, про відсутність ризиків, недоведеність наявності ризиків, то судом при вирішенні вказаних клопотань встановлено безпідставність вказаних доводів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 331, 177, 178, 183, 194, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задовольнити частково.

У задоволенні клопотань прокурора щодо продовження відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовити.

Тимчасово залишити ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на час розгляду Пересипським районним судом м. Одеси кримінального провадження №523/1370/15-к (провадження 1-кп/523/1044/25) за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Тимчасово залишити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на час розгляду Пересипським районним судом м. Одеси кримінального провадження №523/1370/15-к (провадження 1-кп/523/1044/25) за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 11.08.2025 року.

Відповідно до ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», визначити розмір застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 КПК України, - у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 60 днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі Одеської області, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по справі.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали до 11.08.2025 року.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору для відома.

На ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя : ОСОБА_1