Справа № 569/5728/25
УХВАЛА

22 липня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року у справі №569/5728/25 (провадження 1-кс/569/2482/25) було задоволено клопотання заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене виконувачем обов`язків прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашнього насильству Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна а саме на: купюри зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальній сумі 8000 доларів США; мобільний телефон марки «POCCO» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон»; мобільний телефон марки «Самсунг» з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар»; тубус-упаковку з-під коньяка «GURJI», що вилучене 20.03.2025 року в ході проведення огляду місця події неподалік с.Заболоття, Сарненського району, Рівненської області та позбавити ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000012 від 04.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

20 березня 2025 року в ході проведення огляду місця події неподалік с.Заболоття, Сарненського району, Рівненської області було виявлено та вилучено наступне майно: купюри зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальній сумі 8000 доларів США; мобільний телефон марки «POCCO» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон»; мобільний телефон марки «Самсунг» з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар»; тубус-упаковку з-під коньяка «GURJI».

При накладенні арешту слідчий суддя вказував, що матеріальні об`єкти вилучені в ході обшуку визнані речовими доказами у порядку ст.98 КПК України постановою від 20.03.2025 року і мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказами злочину щодо якого триває досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя також зазначив, що наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст.98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Зауважує, що мобільний телефон марки «Самсунг» з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар» належить на праві власності моєму довірителю ОСОБА_4 .

08 квітня 2025 року слідчий у кримінальному провадженні заступник начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_5 здійснив огляд мобільного телефону гр. ОСОБА_4 про що склав Протокол огляду речей від 08.04.2025 року.

Аналізуючи вказаний Протокол огляду вбачається, що орган досудового розслідування під час такого огляду провів скачування та копіювання голосових повідомлень з відповідних діалогів та в подальшому зберіг їх на оптичний диск «ALERUS» «DVD-R 4.7Gb/120min» з маркуванням «До протоколу огляду телефону ОСОБА_4 ».

Тож, враховуючи викладене вище, вважаємо за можливе скасувати арешт, що накладений Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року у справі №569/5728/25 (провадження 1-кс/569/2482/25) на мобільний телефон марки «Самсунг» з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар» та повернути його власнику ОСОБА_4 .

Натомість, слід зазначити, що вилучене майно належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, воно не є таким що здобуте злочинним шляхом та не використовувалось ним у будь-яких протиправних діях.

Власник майна внаслідок такого арешту вже тривалий час (понад два місяці) перебуває у стані правової невизначеності щодо терміну утримання його майна.

Натомість, завдання слідчого судді, полягає саме у перевірці всіх доводів органу досудового розслідування та дослідження всіх заперечень сторін, щоб у жодного із учасників не залишилось сумнівів щодо відповідності такого майна критеріям, визначеними у ст.98 КПК України.

Так, орган досудового розслідування у данному випадку цікавить не сам телефон, як фізичний предмет, а власне інформація, яка міститься на ньому, яку, наголошуємо, вони вже оглянули та скопіювали, про що свідчить Протокол огляду речей від 08.04.2025 року.

У зв`язку з тим, що органом досудового розслідування вже проведено огляд вказаного мобільного телефону та здійснено копіювання інформації, що становить інтерес для кримінального провадження, подальше застосування заходу забезпечення у вигляді арешту є необґрунтованим та таким, що не відповідає засадам необхідності та пропорційності.

Таким чином, вважаємо, що відпала потреба в подальшому арешті мобільного телефону марки «Самсунг» з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар», а його подальше обмеження у праві володіння не має правових підстав, суперечить положенням ст. 170 КПК України та порушує право власності.

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Однак слідчим подана заява в якій просить розглядати справу у його відсутність з приводу скасування арешту майна не заперечує.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000012 від 04.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

20 березня 2025 року в ході проведення огляду місця події неподалік с.Заболоття, Сарненського району, Рівненської області було виявлено та вилучено наступне майно: купюри зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальній сумі 8000 доларів США; мобільний телефон марки «POCCO» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон»; мобільний телефон марки «Самсунг» з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар»; тубус-упаковку з-під коньяка «GURJI».

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року у справі №569/5728/25 (провадження 1-кс/569/2482/25) було задоволено клопотання заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене виконувачем обов`язків прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашнього насильству Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна а саме на: купюри зовні схожі на купюри номіналом по 100 доларів США в загальній сумі 8000 доларів США; мобільний телефон марки «POCCO» з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Водафон»; мобільний телефон марки «Самсунг» з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар»; тубус-упаковку з-під коньяка «GURJI», що вилучене 20.03.2025 року в ході проведення огляду місця події неподалік с.Заболоття, Сарненського району, Рівненської області та позбавити ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та інших осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що 08 квітня 2025 року слідчий у кримінальному провадженні заступник начальника відділу СУ ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_5 здійснив огляд мобільного телефону гр. ОСОБА_4 про що склав Протокол огляду речей від 08.04.2025 року.

Так, орган досудового розслідування у данному випадку цікавить не сам телефон, як фізичний предмет, а власне інформація, яка міститься на ньому, яку, наголошуємо, вони вже оглянули та скопіювали, про що свідчить Протокол огляду речей від 08.04.2025 року.

У зв`язку з тим, що органом досудового розслідування вже проведено огляд вказаного мобільного телефону та здійснено копіювання інформації, що становить інтерес для кримінального провадження, подальше застосування заходу забезпечення у вигляді арешту є необґрунтованим та таким, що не відповідає засадам необхідності та пропорційності.

Таким чином, вважаємо, що відпала потреба в подальшому арешті мобільного телефону марки «Самсунг» з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар», а його подальше обмеження у праві володіння не має правових підстав, суперечить положенням ст. 170 КПК України та порушує право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі" Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому (41 L1 постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09,82, «новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Відповідно до положень статті 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

У свою чергу, право власності в Україні охороняється законом, держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Згідно вимог статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задоволити.

Скасувати арешт, що накладений Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року у справі №569/5728/25 (провадження 1-кс/569/2482/25) на мобільний телефон марки «Самсунг» з IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку «Київстар», що був вилучений 20.03.2025 року в ході проведення огляду місця події неподалік с.Заболоття, Сарненського району, Рівненської області у повному обсязі та повернути його законному власнику ОСОБА_4 .

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_9