Справа № 733/1413/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/501/25
Категорія - заява про відстрочку або розстрочку виконання вироку. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

Розглянула у письмовому провадженні в м. Чернігові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про розстрочку виконання судового рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2025 року, яким було стягнуто 15 000 гривень на користь потерпілої ОСОБА_6 витрат на правову допомогу.

Рішення суду, з посиланням на норми ЦПК України, було мотивоване тим, що заявником не надано належних доказів, що підтверджують винятковість обставин необхідності розстрочення виконання судового рішення, тоді як зазначені в заяві обставини, на переконання суду, не є винятковими. Крім того, суд підкреслив, що заявник, вказуючи про скрутний матеріальних стан, не надав довідку про доходи, що позбавило суд можливості перевірити вказану у заяві інформацію.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, відстрочити виконання ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2018 про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_6 15 000 гривень витрат на правову допомогу, строком на 6 місяців з моменту набрання ухвалою суду законної сили.

Засуджений, його захисник, потерпілі, їх представник та прокурор на виклик в апеляційний суд не прибули.

Прокурор ОСОБА_7 прислав заяву про проведення апеляційного розгляду без його участі, проти задоволення апеляційної скарги заперечує.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 прислав письмові заперечення на апеляційну скаргу засудженого та просив відмовити засудженому в розстрочці чи відстрочці виконання.

Засуджений ОСОБА_5 про розгляд апеляційної скарги за його участю не просив.

За правилами ч. 1 ст. 406 КПК України, суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо ніхто із учасників судового провадження не виявив бажання брати участь в апеляційному розгляді справи.

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2024 року, який залишений без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 271 КК України до трьох років позбавлення волі без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та звільнено від покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задоволено повністю та стягнуто із ПАТ «Кремінь» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням 300000 гривень, кожному по 150000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 46 882 гривні за проведення експертиз у кримінальному провадженні.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2025 року за клопотанням представника потерпілих стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 15000 гривень витрат на правову допомогу.

В оцінці спірних правовідносин суд має виходити з того, що частиною 1 ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Частиною 2 ст. 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17), КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, оскільки це питання може вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 534 КПК України суд, який прийняв остаточне рішення у кримінальному провадженні, без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, потерпіла може повторно звернутися із відповідним клопотанням до суду першої інстанції.

Що і було зроблено Ічнянським районним судом при ухваленні рішення від 18 лютого 2025 року про стягнення з ОСОБА_5 витрат на правову допомогу за наслідками звернення з клопотанням представником потерпілих.

У подальшому ОСОБА_5 було ініційоване питання про відстрочку виконання вказаної ухвали про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_6 15000 гривень витрат на правову допомогу строком на 6 місяців, за результатами розгляду порушеного питання.

11 квітня 2025 року була постановлена ухвала Ічнянського районного суду, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про розстрочку виконання судового рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2025 року.

Апеляційний суд бере до уваги, що засудженим фактично було порушене питання відстрочки виконання рішення, проте судом розглянуте питання розстрочення виконання рішення.

Процесуальні витрати регулюються положеннями Глави 8 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

До клопотання ОСОБА_5 про відстрочення сплати процесуальних витрат, як і до поданої апеляційної скарги не було долучено жодних документів, якими обґрунтоване вказане клопотання.

Попри це, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 працює на посаді головного енергетика в ПрАТ «Кремінь», має родину дружину та двоє дітей. Відповідно до інформації з досудової доповіді ДУ «Центр пробації» у нього наявне домашнє господарство, родина обробляє город.

Документів щодо отримуваного ОСОБА_5 доходу та його майнового стану, суду надано не було, як не було надано і медичної документації, яка може свідчить про матеріальні затрати на лікування його особисто чи членів його родини, тобто жодних доказів, які можуть свідчити про скрутне матеріальне становище останнього чи надмірний тягар у сплаті встановлених процесуальних витрат встановлено не було.

Твердження апелянта про необхідність сплати процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів у кримінальному провадженні, не є тими обставинами, що доводять скрутний матеріальний стан ОСОБА_5 .

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 про відстрочення сплати процесуальних витрат у вигляді витрат на правову допомогу, які були стягнуті ухвалою суду від 18 лютого 2025 року, у розмірі 15 000 гривень на користь потерпілої.

Законних підстав як для відстрочки, так і для розстрочки сплати процесуальних витрат, не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2025 року про відмову задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13