ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/6075/25
провадження № 1-кс/753/873/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на недодержання прав підозрюваного під час тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на недодержання прав підозрюваного під час тримання під вартою, у якому він просить зобов`язати старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000950 від 19.12.2023 року, а також прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора, забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом його негайного переведення з Ізолятора тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Учасники справи, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином в установленому законом порядку, проте, в засідання не з`явилися.

Суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників судового розгляду, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування заяви захисник зазначає, що 02.01.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000950 від 19.12.2023 року.

26.02.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 19.04.2025 року та визначено, що утримання підозрюваного під вартою повинно здійснюватись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», розташований за адресою: м. Київ, вул. Дехтярівська, 13.

Всупереч вимогам чинного законодавства, з дня застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до теперішнього часу він утримується під вартою в приміщенні ІТТ ГУ НП у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7.

При цьому, як зазначає захисник, за весь час тримання під вартою жодної слідчої дії, окрім вручення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, стороною обвинувачення з підозрюваним ОСОБА_4 не проведено.

На звернення ОСОБА_4 до адміністрації ІТТ ГУ НП у м. Києві щодо причин його тримання під вартою в приміщенні ІТТ, а не у слідчому ізоляторі, як це передбачено законом, була надана відповідь, що таке тримання відбувається на підставі постанови старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 заходів безпеки, передбачених законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Водночас, після застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він, відповідно до встановленого законом порядку, повинен був утримуватися у слідчому ізоляторі, а у разі застосування щодо нього заходів безпеки міг бути переведений виключно до іншого слідчого ізолятору, утримуватися в одиночній камері або у маломісній камері з дотриманням вимог ізоляції.

Таким чином, передбачені законом підстави для тримання ОСОБА_4 в ІТТ відсутні, а його утримання ІТТ ГУ НП у м. Києві у зв`язку із застосуванням заходів безпеки суперечить встановленому законом порядку тримання під вартою, що порушує право ОСОБА_4 на свободу та особисту недоторканність, гарантоване ст. 29 Конституції України, згідно з приписами якої ніхто не може триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом.

При цьому, як зазначає підозрюваний ОСОБА_4 , під час перебування в ІТТ ГУ НП у м. Києві до спілкування з ним без участі захисника допускалися особи, які не є учасниками кримінального провадження - співробітники оперативних підрозділів національної поліції та особа з числа керівників одного зі слідчих управлінь ГСУ НП України, які в ході такого спілкування намагалися схилити його до надання показів проти себе у кримінальному провадженні.

Разом з тим, за весь час тримання під вартою слідчим не було надано жодного дозволу на побачення ОСОБА_4 з дружиною, з якою він має трьох спільних малолітніх дітей.

З огляду на наведені обставини та системні порушення стороною обвинувачення вимог чинного законодавства, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано вважає, що загроз його життю і здоров`ю в дійсності не існує та вони вигадані органом досудового розслідування для отримання формального приводу його подальшого утримання в ІТТ з метою здійснення на нього тиску та примусу до визнання вини в інкримінованих йому злочинах, які він не вчиняв.

Окрім того, захисник у скарзі зазначає про те, що з урахуванням призначення ITT та встановлених законодавством обмежених строків тримання в них осіб, організація діяльності ITT має певні особливості у порівнянні із слідчими ізоляторами, зокрема в ITT ГУ НП у м. Києві відсутні медична частина та медичний персонал, а надання медичної допомоги утримуваним в ITT особам здійснюється бригадами швидкої допомоги лікувально-профілактичних закладів місцевих органів охорони здоров`я за викликом працівників ITT.

На день звернення з цією скаргою підозрюваний ОСОБА_4 протиправно утримується в ITT ГУНП у м. Києві майже три місяці. За цей час стан здоров`я та самопочуття ОСОБА_4 істотно погіршилися у зв`язку з тим, що останній був поміщений до приміщення ITT ГУ ІІП у м. Києві майже одразу (через тиждень) після проведеної хірургічної операції. Крім того, ОСОБА_4 є особою з хронічними вадами здоров`я (артеріальний тиск перевищує встановлену норму у 140/90 мм рт. ст.), що спричинені генетичними факторами, а також можуть свідчити про наявність інших захворювань, зокрема, таких як ниркова недостатність або гормональні порушення.

За таких обставин, тривале утримання ОСОБА_4 в ITT не тільки не дозволяє йому реалізувати своє право на охорону здоров`я, передбачене Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», яке, серед іншого, включає кваліфіковану медичну допомогу, а й завдає йому фізичні та моральні страждання, що, з огляду на безпідставність такого утримання, принижують людську гідність ОСОБА_4 .

Виходячи з наведеного, захисник вважає наявними всі передбачені законом підстави для забезпечення додержання прав підозрюваного ОСОБА_4 шляхом його переведення з ІТТ ГУ НП у м. Києві до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 , який був присутній в режимі відеоконференції, його захисники - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скаргу підтримали з підстав у ній наведених та просили задовольнити. Окрім іншого, вказали на незаконність постанови слідчого про застосування заходів безпеки та зазначили про те, що ОСОБА_4 уже більше трьох місяців незаконно утримується в Ізоляторі тимчасового тримання, хоча ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, якою продовжено строк застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначено, що утримання підозрюваного під вартою повинно здійснюватись саме в Державній установі «Київський слідчий ізолятор». Наведене суперечить вимогам КПК України, Конституції України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Уповноважений прокурор - Прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генеральної прокурора в судовому засіданні підтримав вимоги скарги в повному обсязі, пославшись на незаконність постанови слідчого про застосування заходів безпеки, вказавши при цьому, що неодноразово звертався до уповноваженого слідчого з листами щодо поінформування його про підстави для прийняття рішення стосовно вжиття таких заходів відносно підозрюваного, а також належного обґрунтування необхідності їх застосування і надалі, проте відповіді на запити отримані прокурором не були. Окрім того, прокурор вказав, що ним було досліджено матеріали кримінального провадження та слідчим не доведено, які саме ризики існують для життя та здоров`я підозрюваного, а отже вважає, що подальше його утримання в умовах ІТТ ГУ НП у м. Києві є недоцільним.

Уповноважений слідчий - старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000950 від 19.12.2023 року в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду скарги був повідомлений завчасно та належним чином.

При цьому, враховуючи, що скарги в порядку ст. 206 КПК України розглядаються негайно, при цьому, слідчим суддею 04.04.2025 року уже відкладався розгляд скарги, а тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність уповноваженого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України.

Вивчивши матеріали скарги та долучені до неї документи, заслухавши думку підозрюваного ОСОБА_4 , його захисників, прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генеральної прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог статті 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

При цьому, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Як встановлено в ході розгляду скарги, 02.01.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000950 від 19.12.2023 року.

26.02.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва строк застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 19.04.2025 року та визначено, що утримання підозрюваного під вартою повинно здійснюватись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», розташований за адресою: м. Київ, вул. Дехтярівська, 13.

Отже, наведене дає підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 утримується під вартою на підставі вмотивованого рішення суду про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто не є особою, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили чи не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Однак, всупереч вимогам постановленої ухвали слідчого судді, з дня застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та до теперішнього часу він утримується під вартою в приміщенні ІТТ ГУ НП у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Як вбачається з аналізу вказаної норми Закону, Ізолятор тимчасового тримання не входить до переліку установ для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.

Крім цього, у відповідності до п. 2.1. розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку в Ізоляторах тимчасового тримання органів внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.12.2008 № 638, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12лютого 2009 р.за №137/16153ІТТ є спеціальними установами для роздільного тримання: осіб, затриманих за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; осіб, затриманих на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу; осіб, стосовно яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 3 діб (якщо доставляння ув`язнених до слідчого ізолятора (далі - СІЗО) у цей період неможливе через віддаленість або відсутність належних шляхів сполучення, вони можуть утримуватись в ІТТ не більше 10 діб); засуджених, які прибули із СІЗО та установ виконання покарань у зв`язку з розглядом справи в суді або проведенням з ними слідчих (розшукових) дій; адміністративно арештованих - за відсутності спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту.

Як вбачається зі змісту скарги та підтверджено підозрюваним та його захисниками в судовому засідання, підозрюваний ОСОБА_4 , будучи особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, утримується в Ізоляторі тимчасового тримання більше трьох місяців. При цьому жодних слідчих дій за участю підозрюваного не проводиться.

Водночас, захисник наголосив на тому, що підозрюваного ОСОБА_4 обмежують у спілкуванні з адвокатом, стан його здоров`я та самопочуття в умовах утримання в Ізоляторі тимчасового тримання погіршився, а таке його утримання в Ізоляторі тимчасового тримання є нічим іншим як тиском на підозрюваного з метою примушування останнього надати покази проти себе, визнати вину у кримінальних правопорушеннях.

Окрім того, органом досудового розслідування не наведено і таких виключних обставин, які б свідчили про необхідність утримання підозрюваного ОСОБА_4 у Ізоляторі тимчасового тримання, чи перешкоджали його переведенню до слідчого ізолятора Державної кримінально-виконавчої служби України.

Натомість в судовому засіданні уповноваженим прокурором за наслідком дослідження матеріалів кримінального провадження вказано на недоведеність слідчим ризиків, які існують для життя та здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , а отже подальше його утримання в умовах ІТТ ГУ НП у м. Києві є недоцільним.

Враховуючи наведене, слідчий суддя виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини вважає необхідним вжити заходи для захисту прав особи, яка утримується під вартою.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати уповноваженого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000950 від 19.12.2023 року забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_4 шляхом його негайного переведення з Ізолятора тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

На підставі зазначеного та керуючись стст. 206, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на недодержання прав підозрюваного під час тримання під вартою - задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000950 від 19.12.2023 року забезпечити додержання прав підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом його негайного переведення з Ізолятора тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» (04050, м. Київ, вул. Дегтярівська, 13).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8