Провадження №11-сс/801/61/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

з участю

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

скаржника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці матеріали скарги за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2024 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявами ОСОБА_8 ,

установив:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2024 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявами ОСОБА_8 .

Мотивуючи дану ухвалу, слідчий суддя зазначив, що відомості, які зазначені у заяві ОСОБА_8 , не містять в собі даних, що можуть вказувати на конкретні ознаки складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 , не погоджуючи із ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2024 та скасування даної ухвали.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що не може погодитись з ухвалою слідчого судді, оскільки слідчий суддя 12.12.2024 року без його участі та участі його захисника розглянув скаргу, незважаючи на бажання ОСОБА_8 приймати участь у розгляді. Таким чином порушено конституційні та процесуальні права скаржника, адже йому вчасно не надіслали ухвалення рішення з метою позбавлення права на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 , думку скаржника ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу засудженого, наполягали на її задоволенні; дослідивши матеріали скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів провадження рішення слідчим суддею прийнято за відсутності скаржника.

Згідно матеріалів провадження копія ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2024 року ОСОБА_8 вчасно не вручена, оскільки надійшла до ДУ « Вінницька установа виконання покарань № 1» 31.12.2024 року за вхідним номером 29191.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Belletv. France), Series A№ 333-B, crop. 42, пункт 36).

Суд апеляційної інстанції вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин, тому вимоги щодо поновлення строку апеляційного оскарження- підлягають задоволенню.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із положеннями ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Вважаємо, що без встановлення матеріальної (об`єктивної) істини у справі жодне із вищенаведених завдань, які поставлені перед кожним без винятку кримінальним провадженням, досягнути неможливо.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантовано право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 звернувся до Президента України із заявами-повідомленнями про злочини, скоєні адвокатами центру з надання безоплатної правової допомоги ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та керівниками БПД м. Вінниця в особі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , прокурорами та слідчими ДБР.

Заяви-повідомленням мотивовані тим, що протягом 3-х років прокурори та слідчі ДБР кришують злочинця та не виконують рішення суду про порушення кримінального провадження проти злочинців та посадовців.

Також в заявах зазначається про те, що керівники та працівники БПД м. Вінниця надали наказ своїм підлеглим щоб останні не виплачували кошти, не виконували рішення-ухвали суду та не надавали доручення на представництво інтересів заявника зазначених в судових ухвалах адвокатам ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , лише через особисту неприязнь до заявник з боку посадовців та через те, що заявник написав заохочення з визначення професіоналізму адвокатів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , оскільки останні адвокати через позбавлення законних грошових виплат за надання заявнику юридичних послуг фізично не зможуть в подальшому надавати заявнику безкоштовну правову допомогу чим посадовців вчиняють неправомірний злочинний тиск на адвокатів ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , на заявника позбавляючи адвокатів державних коштів за надання заявнику безоплатної правової допомоги.

В подальшому, заяви-повідомлення ОСОБА_8 про вчинення кримінальних правопорушень направлені до Офісу Генерального прокурора.

Супровідними ластами заяви-повідомлення ОСОБА_8 Офісом Генерального прокурора направлені до Вінницької обласної прокуратури для розгляду по суті.

Листом за підписом заступника начальника відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_23 від 31.07.2023 №31-947ВИХ-23 31-1232-16 заявника повідомлено про те, що:

«Підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактами щодо можливих протиправних дій окремих працівників правоохоронних органів, викладеними у Ваших заявах відсутні».

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Враховуючи наведене, внесенню до ЄРДР підлягають лише ті відомості про кримінальне правопорушення, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 1 глави 2 розділу 1 Положення про порядок ведення ЄРДР, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Згідно висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Проте, зміст ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Так, заяви-повідомлення ОСОБА_8 не містять фактичних даних, які вказують на ознаки складу будь-якого з кримінальних правопорушень, а тому такі заяви, з огляду на їх зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Окрім того, щодо процесуальних порушень, про які зазначає обвинувачений ОСОБА_8 , а саме проведення судового засідання у відсутність скаржника та його захисника, та невірно викладені показання, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 в ухвалі.

За клопотанням ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду суд заслухав звукозапис судового засідання від 12.12.2024, дослідив журнал судового засідання.

Після дослідження зазначених матеріалів провадження апеляційний суд надав можливість надати додаткові пояснення учасниким кримінального провадження.

Так, з матеріалів провадження та із звукозапису судового засідання вбачається, що захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 була присутня в судовому засіданні від 12.12.2024 при розгляді апеляційної скарги заявника на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявами ОСОБА_8 , а також давала відповідні пояснення, що зазначені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин доводи апелянта про відсутність його захисника в судовому засіданні від 12.12.20204 та неправдивість зазначених пояснень адвоката ОСОБА_7 у тексті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції відхиляються.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження та заслуханого звукозапису судового засідання від 12.12.20204, скаржник ОСОБА_8 відмовився приймати участь в судовому засіданні, оскільки він вважає, що захисник має бути присутнім разом з ним в установі виконання покарань, а не на відеоконференцзв`язку, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Окрім того, після скасування апеляційним судом попередньої ухвали, на новому розгляді судом першої інстанції призначалися судові засідання 15 (п`ятнадцять) разів: 22.04.2024, 04.06.2024, 17.06.2024, 27.06.2024, 08.07.2024, 15.07.2024, 23.07.2024, 04.09.2024, 12.09.2024, 03.10.2024, 22.10.2024, 11.11.2024, 25.11.2024, 29.11.2024, 12.12.2024.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції вжив усіх можливих заходів для забезпечення присутності учасників судового процесу, зокрема самого ОСОБА_8 , прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому вимоги ОСОБА_8 щодо скасування ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2024 є необґрунтованими.

В ст. 412 КПК України зазначено про те, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В ході перевірки доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не встановив і істотних порушень вимог КПК України.

Апеляційний суд враховує, що ЄСПЛ демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору можливого впливу цих порушень на загальну справедливість судового розгляду. Методи, які застосовує ЄСПЛ, загалом не передбачають дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на необхідності з`ясування, чи перешкодили допущені порушення в досягненні справедливості. «При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення серйозних чи вагомих, на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухвалення підсумкового судового рішення як несправедливого»

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_8 , зазначивши, що зі змісту заяви останнього не вбачається зазначення обставин та фактів, які б свідчили про вчинення конкретного кримінального правопорушення певними особами. Окрім того, судовий розгляд проведено у відповідності та з повним дотриманням КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційну скаргу -слід залишити без задоволення як необґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

постановив:

Поновити строк на апеляційне оскарження ОСОБА_8 ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2024.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.12.2024 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність уповноважених осіб Вінницької обласної прокуратури,яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявами ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4