Провадження № 1-кс/161/4569/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 серпня 2025 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку Волинської області скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 29.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000446 від 15.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:

05.08.2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 29.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000446 від 15.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Із скарги вбачається, що 15.05.2025 внаслідок ДТП загинув військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , який перебував у шлюбі з ОСОБА_4 .

Відповідно до повідомлення ГУНП у Волинській області за фактом летальної ДТП розпочато кримінальне провадження за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Крім перебування у шлюбі, ОСОБА_4 станом на 15.05.2025 перебувала у декретій відпустці та на утриманні чоловіка ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, представником ОСОБА_4 23.06.2025 надіслано до Головного управління Національної поліції у Волинській області (на електронну пошту) підписану ЕЦП заяву про залучення її до провадження як потерпілої, однак після поданої скарги до органів прокуратури, у зв`язку з ненадходженням відповіді, постанову слідчого від 30.06.2025 про закриття кримінального провадження скасовано та надано необхідні вказівки про необхідність залучення останньої в якості потерпілої особи та проведення її допиту.

16.07.2025 на адресу ГУНП у Волинській області повторно було надіслано заяву про залучення ОСОБА_4 потерпілою, однак, старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області винесла постанову від 29.07.2025 року про відмову у визнанні особи потерпілою.

У зв`язку з цим просить скасувати дану постанову, визнати ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні.

Одночасно з поданою скаргою представник скаржника просив розглядати скаргу у його відсутності.

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила скаргу розглядати без її участі у зв`язку із зайнятістю при проведенні слідчих дій. Проти задоволення скарги заперечувала.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутності, вважав скаргу обгрунтованою.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, судове засідання проводиться за їх відсутності, а також не здійснюється фіксування за допомогою технічних засобів в суді.

Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що її було піддано поганому поводженню з боку суб`єктів владних повноважень в порушення статті 3 Конвенції така скарга вимагає проведення ефективного офіційного розслідування.

Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним та повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади мають вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які стосуються події, зокрема показань очевидців, висновків експертів. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризики недотримання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.2,284 КПК України).

У відповідності до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійснені інших процесуальних дій. Які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним. Його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування-потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження-заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим-особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки-особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу,- підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суда із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Згідно ч.2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою, її копії.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення об`єктивних причин-надсилається їй.

Так із постанови про відмову у визнанні потерпілим від 29.07.2025 року вбачається, що у задоволенні клопотання про визнання потерпілим відмовлено.

Так згідно вимог ч.2 ст.220 КПК України про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

В обгрунтування постанови про відмову у визнанні потерпілим слідчий зазначила, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000446 було встановлено, що в причинному зв?язку із виникнення дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України. Він же один в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події, а тому в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість визнання особи потерпілою, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Як вбачається з вказаної вище постанови, мотивами прийняття слідчим такого рішення є те, що ОСОБА_6 були порушені вимоги Правил дорожнього руху України. Він же один в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події, а тому в діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, але погодитись з даним висновком слідчого не можна, так як фактично у кримінальному провадженні не виконано всі слідчі дії задля виконання завдань кримінального провадження, а тому висновок слідчого є необґрунтованим та передчасним.

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не вжито всіх можливих передбачених законом заходів для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин у кримінальному провадженні №0000446 від 15.05.2025, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законного процесуального рішення.

За таких обставин постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню.

В іншій частині у задоволенні скарги слід відмовити, враховуючи зміст ч.2 ст.307 КПК України, яка врегульовує перелік рішень, можливих для прийняття слідчим суддею за результатами розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що рішення про визнання або невизнання ОСОБА_4 потерпілою на даному етапі є дискрецією слідчого за приписами ч.5 ст.40 КПК України, що входить до групи слідчих з розслідування даного кримінального провадження, відповідно, суд не може впливати на його прийняття.

Задоволення скарги у визначений слідчим суддею спосіб є достатнім для захисту прав та інтересів особи, яка звернулась зі скаргою.

Слід наголосити, що згідно з ч.15 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Тобто, в разі задоволення заяви винесення окремої постанови чинний КПК України не вимагає. Так, потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Вказаною нормою наголошено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. Проте, вказана обставина підлягає перевірці під час здійснення досудового розслідування, на чому наголошує слідчий суддя.

Крім того, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст.55 КПК України).

При цьому, на переконання слідчого судді, очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на прийняття відповідного рішення.

Разом з тим, у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформулювати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондували нормам ч.5 ст.55 КПК України, оскільки таке процесуальне рішення є фактично кінцевим для особи у кримінальному провадженні, відповідно, має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Відповідно до положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, на підставі викладеного вище, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 110, 220, 303, 304, 306, 307, 309, 369-372, 532 КПК України,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 29.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000446 від 15.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 29.07.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000446 від 15.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1