справа № 208/7636/23
№ провадження 1-кп/208/152/25
ВИРОК

Іменем України

27 серпня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000978 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Крушинівка, Бершадського району Вінницької області, громадянка України, освіта середньо спеціальна, пенсіонерка, незаміжня, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Близько 17.10 годині 05.07.2023 року, водій ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «Chery», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась в Заводському районі міста Кам`янського Дніпропетровської області, по проспекту Аношкіна, з боку проспекту Свободи в напрямку мостового переходу через річку Дніпро.

Під час руху, Загреба грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при наближенні до регульованого перехрестя проспекту Аношкіна з проспектом Тараса Шевченка, при ввімкненні червоного сигналу світлофора, що забороняв їй рух, транспортний засіб перед перехрестям не зупинила, рух автомобіля продовжила, та в районі будинку № 46 по проспекту Тараса Шевченка здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка на зелений сигнал світлофора для пішоходів перетинала проїзну частину дороги по регульованому пішохідному переходу, справа наліво відносно руху транспортного засобу під керуванням Загреба.

Своїми діями Загреба порушила ПДР України, відповідно яких:

п.8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, … забороняють рух.

п.8.10. У разі подання світлофором … що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»,

невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В результаті наїзду, пішоходу ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу, рани по розгинальній поверхні лівого ліктьового суглобу, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена свою вину у скоєнні кримінального правопорушення при визначених в обвинувальному акті обставинах не визнала та пояснила суду наступне.

З потерпілою вона раніше не знайома. В зазначений в обвинуваченні час, вона на автомобілі «Chery», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по проспекту Аношкіна у м. Кам`янському. Проїхавши військомат, під`їхала до перехрестя з проспектом Т. Шевченко, зупинилась, потім поїхала. Під час руху по проїзній частині відбулась вимушена зупинка транспортного засобу у зв`язку з раптовою відмовою двигуна, потім двигун повторно запустився і автомобіль продовжив рух на зелений сигнал світлофора. При переїзді через перехрестя бачила, що йдуть дві жінки, одна висока в білому костюмі, друга менше зростом. Проїхала перехрестя, при цьому нікого транспортним засобом вона не зачепила. В дзеркало заднього бачення виявила, що жінка в білому одязі впала на пішохідному переході. Погано почуваючи себе, поїхала далі. Зранку зателефонував син, повідомив, що вона збила жінку. Далі, їй зателефонувала слідча поліції та повідомила, що їй необхідно приїхати до неї. При огляді автомобіля вона не була присутня, всю інформацію дізналась від сина. Поїхавши до потерпілої додому, запропонувала гроші та допомогу, але та відмовилась. Пізніше до потерпілої приходив син, пропонував 10 000 гривень, але потерпіла двері не відчинила. Допомогу запропоновано без будь-якої вини, просто так.

З яких причин потерпіла зазначає, що автомобіль її зачепив та збив, з яких причин свідок зазначає, що саме автомобіль під її керуванням збив ОСОБА_9 , вона пояснити не може.

Свою вину не визнає, заявлений позов потерпілої не визнає.

Під час судового розгляду судом досліджено наступні докази:

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченою раніше не знайома.

Після 16 години 05.07.2023 року, рухаючись по проспекту Тараса Шевченка у місті Кам`янському, підійшла до пішохідного переходу на перехресті з проспектом Аношкіна. Як пішоходу їй було ввімкнено червоний сигнал світлофора. Почекала, і згодом, коли ввімкнувся зелений сигнал світлофора пішоходам, вона почала рух через пішохідний перехід. Дивилась вперед. Коли вона знаходилась на середині пішохідного переходу, за нею позаду проїхав автомобіль, який зачепив її за ліву руку. Від цього її закрутило і вона впала. Водій автомобіля поїхав далі. В результаті цієї пригоди її госпіталізували до лікарні, де встановили перелом ноги та наклали гіпс на правій нозі.

Через 2-3 дні після ДТП, до неї приходила обвинувачена, скаржилась на складне фінансове становище, запропонувала 2 000 гривень допомоги, але вона відмовилась. Приїжджав син обвинуваченої та пропонував 10 000 гривень.

Цивільний позов підтримує повністю. Зазначила, що півтора місяці вона перебувала на лікарняному, приймала обезболюючі, просила людей ходити до магазину, оскільки їй було важко пересуватись. Потім вона проходила реабілітацію, знов приймала обезболююче.

Міру покарання обвинуваченій просила обрати сувору.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що з потерпілою та обвинуваченою не знайома. Близько 17.00 годині 05.07.2023 року, вона на своєму автомобілі рухаючись по проспекту Тараса Шевченка у міста Кам`янському, стояла на перехресті з проспектом Аношкіна. Їй необхідно було їхати прямо, але вона вимушено зупинилась, оскільки побачила, як з проспекту Аношкіна через полосу її руху, на червоний сигнал світлофора зі швидкістю їде автомобіль. Зазначений транспортний засіб рухався без зупинки та гальмування. Через відкрите скло автомобіля вона бачила, що за кермом цього автомобіля знаходилась жінка. Автомобіль перетнув трамвайні колії. Бачила, як дві жінки йшли по пішохідному переходу. Автомобіль обвинуваченої передньою частиною зачепив одну з жінок, протягнув за собою, і не зупиняючись поїхав далі. Вона виклала поліцію.

-витяг з ЄРДР від 06.07.2023 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України, з фабулою що 05.07.2023 року, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Chery» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті проспекту Тараса Шевченка та проспекту Аношкіна Заводського району, міста Кам`янське, у бік мостового переходу через річку Дніпро, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_11 , 1963 року народження, яка рухалась по пішохідному переходу справа наліво відносно руху транспортного засобу. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження (т.2 а.с 1);

-протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.07.2023 року, яким зафіксована обстановка на місці ДТП - ділянці місцевості розташованої на перехресті проспекту Тараса Шевченка та проспекту Аношкіна в м. Кам`янське, схемою ДТП та фотознімками (т.2 а.с. 11-19);

-орієнтування Кам`янського РУП про встановлення місцезнаходження транспортного засобу марки «Chery» реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.2 а.с. 20);

-протокол огляду від 10.07.2023 року, відповідно до якого, на вулиці Медичній, біля будинку № 15 будівлі превентивної діяльності Кам`янського РУП, у правого краю проїзної частини дороги розташований припаркований автомобіль чорного кольору «Chery» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

На момент огляду двері в положенні відкрито. За добровільною згодою власника ОСОБА_13 проводився зовнішній огляд вищевказаного автомобіля. Оглядом встановлено, що на зовнішньому пластику лівого дзеркала заднього виду автомобіля мається подряпина, у нижньому правому кутку та потертості. Подряпини у кількості чотири штуки різної довжини 1,5 см. - 0,5 см., інших видимих ушкоджень на автомобілі не має. Рульова та гальмівна системи автомобіля у справному стані (т.2 а.с. 33-36);

- висновок автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-23/23303-ІТ від 10.08.2023 року, згідно якого гальмова система та рульове керування автомобіля «Chery» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент експертного огляду знаходиться в працездатному стані (т.2 а.с. 46-50);

- висновок судово-медичної експертизи № 839-Е, згідно якого у ОСОБА_4 виявлені ушкодження у вигляді перелому зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу, рани по розгинальній поверхні лівого ліктьового суглобу які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня (п.п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року)

Рана в області лівого ліктьового суглобу виникла внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, характерологічні властивості яких не відобразились. Перелом зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу виник внаслідок позамежного руху в гомілково-ступневому суглобі.

Враховуючи характер ушкоджень, процеси їх загоєння, експерт вважає давність їх утворення може відповідати терміну 05.07.2023 pоку (т. 2 а.с. 68-69);

- протокол огляду відеозапису від 11.07.2023 року з обставинами дорожньо-транспортної події, що мала місце о 17.10 годині 05.07.2023 року. При огляді виявлено, що внизу в правому куті мається таймер часу 00.02.56. Автомобілі рухаються по проїзній частині дороги проспекту Аношкіна на зелене світло світлофора, автомобілі по проспекту Тараса Шевченка чекають на зелене світло світлофора. Пішоходи по проспекту Тараса Шевченка чекають зелене світло світлофора, для перетину проїзної частини дороги через проспект Аношкіна у напрямку до магазину «АТБ»

На відмітці таймеру «00:02:12», автомобілям, що рухаються вниз та вверх по проспекту Т. Шевченка загорається зелене світло світлофора і вони починають свій рух.

На відмітці таймеру «00:02:08», автомобіль «Chery» (реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , що встановлено досудовим розслідуванням), на заборонююче червоне світло світлофора виїжджає з проспекту Аношкіна у середній смузі для руху на перехрестя проспекту Тараса Шевченка.

На відмітці таймеру «00:02:05», рухаючись по перехрестю, автомобіль на пішохідному переході здійснює наїзд передньою лівою частиною автомобіля на потерпілу ОСОБА_4 , яка в цей час перетинає проїзну частину дороги по пішохідному переходу справа наліво відносно автомобіля «Chery»

В результаті наїзду потерпілу від удару розвернуло та остання впала на проїзну частину дороги на правий бік а потім на спину.

Під час дорожньо-транспортної пригоди світлий час доби, сухий асфальтобетон, без опадів. Оглядовість водіям нічим не обмежена (т.2 а.с. 54-56);

-речовий доказ по справі вищезазначений оптичний диск, неодноразово переглянуто в судовому засіданні(т. 2 а.с. 55);

-висновок судово-медичної експертизи № 942-Е згідно якого, враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , експерт вважає, що механізм їх виникнення може відповідати механізму, зазначеному в протоколі огляду відеозапису від 11.07.2023p. (т.2 а.с. 71-72);

- висновок експерта № СЕ-19/104-23/25450-ІТ від 02.08.2023 року згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобіля «С?егу» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинна була діяти згідно вимог п. п. 8.7.3е) та 8.10 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «Chery» ОСОБА_6 визначалася виконанням нею вимог п.п. 8.7.3е) та 8.10 ПДР України, і в неї не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили би їй виконати їх.

Дії водія автомобіля «Chery» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п.п. 8.7.3е) та 8,10 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП (т.2 а.с. 85-87)

Аналізуючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Не визнання обвинуваченою вини є її правом на власний розсуд формувати лінію свого захисту.

Після зміни у справі головуючого судді, відповідно до ст. 319 КПК України, за клопотанням сторони захисту кримінальне провадження по обвинуваченню Загреба слухалось спочатку.

Позиція сторони захисту зводиться до заперечення факту проїзду перехрестя на червоний сигнал світлофора, заперечення причетності до травмування потерпілої, яка на думку обвинуваченої впала сама.

Після дослідження всіх доказів у справі, під час проведення судового засідання 10.06.2025 року, відхиливши заперечення прокурора, суд надав стороні захисту місячний термін для підготовки до допиту обвинуваченої, при цьому неодноразово наголосивши про необхідність одночасної підготовки цієї сторони до судових дебатів та останнього слова.

11.07.2025 року, повідомивши про хворобу обвинуваченої адвокат до суду не з`явилась.

26.08.2025 року, після допиту обвинуваченої, судом як необґрунтовані відхилені клопотання захисника про проведення у справі слідчого експерименту, призначення додаткових експертиз.

На думку суду, зазначені клопотання не мають ніякого відношення до здійснення обвинуваченою права на захист, поряд з неодноразовими зривами судових засідань внаслідок хвороб обвинуваченої, зайнятості адвоката, є зловживанням права на захист, та об`єктивно, є затягуванням судового процесу.

Після відмови в задоволенні низки клопотань, адвокат наголосила про необхідність надання їй часу для підготовки до судових дебатів.

Нагадавши захиснику про отриманий термін у два з половиною місяці для такої підготовки, суд відмовив в зазначеному клопотанні адвоката, після чого закінчив з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Судові дебати в кримінальному процесі ? це самостійна частина судового розгляду, суть якої полягає в проголошенні сторонами промов, у яких вони викладають свої висновки за результатами судового слідства, даючи юридичну оцінку отриманим результатам, формулюють та обґрунтовують свої вимоги й пропозиції перед судом і свої заперечення проти доводів, висновків, вимог та пропозицій інших сторін.

На неодноразові пропозиції суду, адвокат відмовилась прийняти участь в судових дебатах. Обвинувачена в судових дебатах знов висловила позицію про відсутність з її боку порушень ПДР України та непричетність до травмування ОСОБА_9 .

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження у використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ.

Правові позиції Верховного Суду щодо зловживання правом полягають у тому, що суди мають відмежовувати належне використання права від його недобросовісного застосування, засуджуючи дії, спрямовані на затягування процесу, маніпуляції та інші несумлінні дії, які перешкоджають законній реалізації прав та охоронюваних законом інтересів.

Суд відзначає, що адвокат ОСОБА_7 приймає участь у цьому кримінальному провадженні зі стадії досудового розслідування, третій рік поспіль справа перебуває на стадії судового розгляду, вдруге слухається спочатку, і тому повторне надання захиснику додаткового часу для визначення досить простих правових позицій, нічим не аргументовано, знаходиться поза межами розумності та справедливості, просто поза межами здорового глузду, завдає шкоду іншим учасникам судового процесу, порушує правопорядок, є зловживанням правом.

Розглядаючи позицію сторони захисту за тими ж правилами, що і позицію сторони обвинувачення, суд встановив наступне.

Використання транспортних засобів взагалі створює підвищену небезпеку для учасників руху, у зв`язку з чим саме на особу водія законодавством покладаються підвищені обов`язки.

Верховний Суд розглядаючи справу № 490/10025/17 наголосив, що основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення.

Позиція обвинуваченої в частині того, що вона проїжджала перехрестя на зелений сигнал світлофора, на перехресті нікого не збивала, є хибною, повністю спростовується дослідженими матеріалами справи: поясненнями потерпілої, безпосереднього свідка, відеозаписом події, висновками судово-медичних та технічних експертиз.

Потерпіла ОСОБА_9 раніше не знайома з обвинуваченою ОСОБА_14 , будь-яких підстав для її обмови не має.

Свідок ОСОБА_10 зазначила, що раніше з обвинуваченою не знайома, і будь-які підстави для обмови судом не встановлено.

Про відсутність підстав для обмови з сторони зазначених осіб повідомила і Загреба.

Проте, потерпіла зазначає, що її збито автомобілем під час переходу перехрестя, а свідок вказує на автомобіль під керуванням обвинуваченої як на транспортний засіб, який виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, безпосередньо зачепив ОСОБА_9 під час її переходу перехрестя на зелений сигнал світлофора пішоходам.

Під час судового розгляду неодноразово переглянуто відеозапис події ДТП, оголошено протокол його перегляду.

З наведених доказів вбачається, що транспортний засіб під керуванням Загреба, на швидкості рухаючись через перехрестя на червоний сигнал світлофора, перпендикулярно перетнув першу полосу руху транспортних засобів, перетнув дві колії трамвайного шляху, перпендикулярно перетнув другу полосу руху транспортних засобів, та на середині пішохідного переходу лівою частиною зачепив потерпілу ззаду, від чого та впала.

Висновки технічної експертизи події дорожньо-транспортної пригоди однозначно вказують, що Загреба порушила ПДР України, і ці порушення знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками які настали.

Будь-яких підстав не довіряти висновкам експерта, у суду не має.

Судово-медичні експертизи однозначно вказують на заподіяння ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Їх спричинення можливо за умов, що відображені на відеозапису події.

Будь-яких підстав не довіряти висновкам експерта, у суду не має

Наведений ланцюг належних та допустимих доказів є послідовним, знаходиться у взаємозв`язку та доповнює один одного.

Враховуючи викладене, суд вважає, що саме версія подій викладена в обвинувальному акті, є єдино розумною та доведеною на підставі належних та допустимих доказів.

У відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд підстав не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , судом не виявлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного нею кримінального правопорушення, яке визначено законодавством як не тяжкий та неумисний злочин, особу обвинуваченої, яка вину не визнала, є раніше не судимою, скарг на її поведінку за місцем мешкання не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра вона не перебуває.

Відповідно до досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, ризик вчинення Загреба повторного кримінального правопорушення та ризик її небезпеки для суспільства та для окремих осіб, визначена як низький. На думку органу пробації зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення криміногенної потреби не виявлено.

Досудова доповідь не будучі обов`язковою для прокурора та суду, враховується при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченій особі.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи наведене, позиції державного обвинувачення та потерпілої сторони, принцип індивідуалізації покарання, суд вважає, що адекватним покаранням обвинуваченій, яке б не становило диспропорції між встановленими обставинами справи та його видом і розміром, буде призначення покарання у виді штрафу.

Визначаючи міру покарання, суд не знаходить будь-яких підстав для зниження максимального розміру штрафу, визначеного санкцією ч.1 ст. 286 КК України.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами встановлено санкцією ч.1 ст. 286 КК України як обов`язкове.

Визначаючи міру додаткового покарання, суд не знаходить будь-яких підстав для зниження його максимального терміну.

Розглядаючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченої про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Злочин тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілої найважливішим є відновлення її порушеного права, яке досягається за допомогою цивільного позову. У відповідності зі ст. 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, проте виключно до суду, пред`явити цивільний позов до обвинуваченої.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Чітких механізмів встановлення наявності моральної шкоди спричиненої внаслідок кримінального правопорушення, визначення її розміру, механізму доказування, в законодавстві України не визначено, але в будь-якому випадку, для стягнення моральної шкоди необхідно першочергово довести саме її наявність, обґрунтувати розмір моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 зазначеної вище Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до правової позиції викладеної в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи такі позови, суди повинні мати на увазі, що шкода завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Норми ст. 23 ЦК України вказують на те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та встановлює, що така шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вина обвинуваченої, причинний зв`язок між кримінально караними діями та заподіянням моральної шкоди, у судовому засіданні встановлено.

З`ясувавши обставини справи, зважаючи на характер та обсяг завданої обвинуваченою ОСОБА_6 шкоди потерпілій ОСОБА_4 , тривалість її фізичних страждань, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, необхідності прикладати додаткових зусиль для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої моральної шкоди в сумі 100 000 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 85 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 3 824 гривні.

Речові докази по справі: транспортний засіб, автомобіль марки «Chery» державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , належить ОСОБА_13 , скасувавши арешт з майна, повернути власнику;

-копію картки стаціонарного хворого, диск з рентген знімками на ім`я ОСОБА_4 , оптичний диск із рентгенологічними дослідженнями та копії запису в журналі № 9 реєстрації амбулаторних хворих КНП КМР «МЛШМД» № 4460 від 05.07.2023 року, оптичний диск для лазерних систем зчитування DVD-R з відеозаписом «ІР Camera53» (подія ДТП), зберігати при матеріалах справи;

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1