БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/246/25
Провадження № 1-кп/730/40/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000007 від 14.01.2025р. по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, одруженого, має 2-х малолітніх дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 (статус СЗЧ), не судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року, яка набрала законної сили 28 листопада 2023 року, визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу (справа №730/1248/23).

Однак ОСОБА_7 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, з метою невиконання даної постанови суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ст.129-1 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, 14 січня 2025 року близько 10-25 год по по вул. Шевченка с. Забілівщина Ніжинського району Чернігівської області особисто керував автомобілем марки «ВАЗ-2115», д.н.з. НОМЕР_2 , та за порушення Правил дорожнього руху був зупинений уповноваженими працівниками патрульної поліції ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, якими виявлено та зафіксовано факт керування ОСОБА_7 транспортним засобом усупереч зазначеному судовому рішенню та стосовно ОСОБА_7 складено протокол серії ЕПР1 №220553 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Отже ОСОБА_7 умисно не виконав постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року, яка набрала законної сили 28 листопада 2023 року.

ОСОБА_7 у судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав, пославшись, що не був обізнаний про наявність постанови суду про заборону йому керувати транспортними засобами, у зв`язку з чим у нього відсутній умисел на невиконання судового рішення. Пояснив, що 08.04.2023р. та 21.10.2023р. під час керування автомобілями його зупиняли працівники патрульної поліції та складали адмінматеріали за ст.130 КУпАП, але повісток на розгляд цих справ у суді не отримував, у судових засіданнях присутнім не був, про результати вирішення справ не знав і копій постанов суду не отримував через зайнятість на військовій службі. За адресою місця реєстраційного обліку, куди приходили судові документи, не проживає, там мешкають його батьки, які могли отримувати поштову кореспонденцію, але про її зміст йому нічого не повідомляли. Заперечує, що в постанові поліцейського від 01.06.2024р. за ч.4 ст.126 КУпАП містяться його підписи та свою обізнаність з нею, хоча такий факт керування ним автомобілем «ВАЗ-21013» і зупинки патрульною поліцією дійсно був. Не оспорює, що автомобілем «ВАЗ-2115», який належить його товаришу, керував лише один раз і це було вранці 14 січня 2025 року, коли був зупинений працівниками патрульної поліції; підтвердив, що в складеному поліцейським протоколі від 14.01.2025р. за ч.5 ст.126 КУпАП підписи та рукописний текст пояснення належать йому.

Заслухавши обвинуваченого, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд приходть до такого висновку.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.382 КК України настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення включає в себе, зокрема повне ігнорування судового рішення, що набрало законної сили. З суб`єктивної сторони вказане кримінальне правопорушення характеризується прямим умислом.

Використання законодавцем у диспозиції ст.382 КК України словосполучень «невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду» та «перешкоджання їх виконанню» вказує на необхідність у кожному конкретному випадку звертатися як до тексту самого судового рішення, так і до норм законодавства, які визначають порядок виконання вироків, рішень, ухвал та постанов суду.

Обов`язковими умовами настання кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення є встановлення у ньому вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру, адресованої для виконання певним особам, а також реальна можливість виконати покладений на неї обов`язок. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок про виконання рішення суду.

Відповідно до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства (п.9 ч.2 ст.129 Конституції України).

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Зазначені законодавчі норми кореспондують й зі ст.298 КУпАП, згідно якої постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

За приписами ч.1, 2 ст.317-1 КУпАП виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Відповідно до ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортними засобами, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання їх є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У судовому засіданні встановлено, що постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 травня 2023 року, яка набрала законної сили 23.05.2023р., ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (справа №730/396/23).

Дане судове рішення мало преюдиційний характер при винесенні Борзнянським районним судом Чернігівської області постанови від 17 листопада 2023 року, що набрала законної сили 28.11.2023р., якою ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 років, без оплатного вилучення транспортного засобу (справа №730/1248/23).

Оскільки ОСОБА_7 не був присутнім у судовому засіданні, то копія цієї постанови суду була направлена йому за вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою місця проживання ( АДРЕСА_1 ) і згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручена адресату особисто 18.11.2023р.

Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220553 від 14.01.2025р., складеного поліцейським ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_7 14.01.2025р. о 10:25:00 год у с. Забілівщина по вул. Шевченка, 5, повторно протягом року керував автомобілем «ВАЗ-2115», д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим прав керування, чим порушив вимоги п.2.1а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно протоколу огляду документу від 15.01.2025р. слідчим проведено перегляд відеозаписів на DVD-R диску, на яких зафіксовано зупинку та спілкування працівників патрульної поліції з водієм автомобіля «ВАЗ-2115», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , який при оформленні стосовно нього адміністративних матеріалів за ч.5 ст.126 КУпАП повідомляє, що знав, що він позбавлений права керування транспортними засобами та керував автомобілем, про що власноручно написав та поставив підписи в протоколі.

Перебування поліцейських ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 при виконанні службових обов`язків та їх повноваження на складання протоколів у сфері забезпечення Правил дорожнього руху підтверджується витягами з наказів про призначення №119 о/с від 28.02.2024р., посадовими (функціональними) обов`язками, розстановкою нарядів від 14.01.2025р.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що в червні 2024 року як уповноважений працівник Національної поліції виносив постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП стосовно ОСОБА_7 , який керував автомобілем «ВАЗ-21013», будучи раніше позбавленим прав керування транспортними засобами, що було з`ясовано по інформаційній базі поліції «Цунамі». При спілкуванні з водієм ОСОБА_7 той не заперечував своєї обізнаності щодо попереднього позбавлення його прав керування транспортними засобами, іншої адреси місця проживання, ніж та, що вказана в інформаційній базі ( АДРЕСА_1 ), не повідомляв. У складеній адмінпостанові ОСОБА_7 розписався власноручно і йому була вручена її копія. Ці свої показання свідок підтримав і при проведенні одночасного допиту з обвинуваченим.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 суду пояснили, що в складі екіпажу патрульної поліції вранці 14 січня 2025 року в с. Забілівщина за порушення Правил дорожнього руху зупинили автомобіль «ВАЗ-2115» сірого кольору під керуванням ОСОБА_7 . По інформаційній базі поліції «Цунамі» перевірили особу та анкетні дані ОСОБА_7 і встановили, що той за рішенням суду раніше був позбавлений прав керування транспортними засобами, чого водій при спілкуванні з ними не заперечував, повідомивши, що знає про це. Після цього на ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, у якому водій розписався та надав власноручне письмове пояснення. Дана подія фіксувалась на бодікамеру поліцейського, до налаштувань якої, в тому числі дати й часу, вони доступу не мають; такий доступ має спеціально уповноважений працівник відділу поліції, який видає їм бодікамери при заступі на чергування.

Ключовим спірним питанням у даній справі є доведення стороною обвинувачення обізнаності ОСОБА_7 із застосованою до нього судовою забороною на право керування транспортними засобами як передумови умисного невиконання постанови суду Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року, що набрала законної сили.

Суд констатує, що хоча ОСОБА_7 і не був присутнім у судовому засіданні 17 листопада 2023 року при розгляді стосовно нього справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, коли правопорушника було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 3 роки, проте копія цієї постанови суду була направлена йому за вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою місця проживання, що відповідає адресі його реєстраційного обліку ( АДРЕСА_1 ) і згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вручена адресату особисто 18.11.2023р., про що мається відмітка та підпис на поштовому документі.

Посилання ОСОБА_7 , що за даною адресою він фактично не проживає, а мешкають його батьки, які могли отримати судову кореспонденцію і не повідомити про це йому, не є достатньо переконливими, нічим не підтверджені й безумовно не свідчать про необізнаність обвинуваченого з постановою суду.

Зокрема, як зазначено в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, постанова суду від 17.11.2023р. вручена адресату ОСОБА_7 особисто, що також підтверджується й дослідженими за клопотанням захисника архівними матеріалами справи №730/1248/23 (провадження №3/730/789/2023) Борзнянського районного суду Чернігівської області стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.130 КУпАП.

До того ж, як слушно зауважив прокурор, фактичне місце проживання ОСОБА_7 (с. Забілівщина) не є надто віддаленим (близько 6км) від його зареєстрованого місця проживання (м. Борзна), у інкримінований період обвинувачений не перебував на військовій службі, вважаючись таким, що самовільно залишив військову частину, що не перешкоджало йому в указаний час отримати постанову суду та ознайомитись з її змістом.

Прикметна й та обставина, що при спілкуванні з поліцейськими під час неодноразового оформлення ними адміністративних матеріалів за порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_7 жодного разу не повідомляв іншої адреси місця проживання, окрім тієї, де зареєстрований ( АДРЕСА_1 ).

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини (рішення в справах «Пономарьов проти України» від 03.04.2008р., « ОСОБА_11 проти Іспанії» від 07.07.1989р.), яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, як вбачається зі змісту складеного стосовно ОСОБА_7 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220553 від 14.01.2025р. за ч.5 ст.126 КУпАП та доданого до нього відеозапису з бодікамери поліцейського, обвинувачений не заперечував факт керування автомобілем «ВАЗ-2115» та при цьому знав, що попередньо був позбавлений права керування транспортними засобами. Написане своє власноручне пояснення та підписи в цьому протоколі ОСОБА_7 підтвердив і в судовому засіданні, що також узгоджується з показаннями допитаних свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .

Протиріччя щодо дати та часу, що вказані в означеному адмінпротоколі (14.01.2025р. 10-25 год) та на переглянутому відеозаписі з бодікамери (опівночі 05-06.01.2022р.), на які посилається захисник, не впивають істотно на вирішення справи, оскільки з`ясовано, що фактично подія мала місце вранці за світлої пори доби, тоді як у силу відображених на відеозаписі даті та часі мала б бути ніч (темрява); окрім того, сам обвинувачений не заперечує, що коли він керував автомобілем «ВАЗ-2115», то поліцейські зупиняли його лише одного разу й це було саме вранці 14.01.2025р. у с. Забілівщина. Відтак, вказані часові розбіжності слід вважати технічним збоєм бодікамери, до налаштувань якої патрульні поліцейські не мають доступу, як то вони й повідомили в судовому засіданні.

Також, у матеріалах кримінального провадження наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2285987 від 01.06.2024р., винесена поліцейським ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_10 , про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн, де зазначено, що ОСОБА_7 01.06.2024р. о 00:52:21 год у м. Борзна по вул. Шевченка, керував автомобілем «ВАЗ-21013», д.н.з. НОМЕР_3 , будучи позбавленим прав керування. Даний факт керування автомобілем обвинуваченим не заперечується, на постанові містяться підписи правопорушника, що також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 і вказує на обізнаність ОСОБА_7 із раніше застосованою до нього судовою забороною на право керування транспортними засобами.

Посилання ж обвинуваченого, що на даній постанові не його підписи та неотримання ним її копії є голослівними і нічим не підтверджені. Вказана постанова ОСОБА_7 у встановленому законом порядку не оскаржувалась і є чинною.

Відтак, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні поза розумним сумнівом доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд констатує, що прокурором доведені всі обов`язкові умови настання кримінальної відповідальності за умисне невиконання постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2023 року, яка набрала законної сили: встановлення у цьому судовому рішенні вимоги забороняючого характеру (права керувати транспортними засобами на певний строк), адресованої для виконання конкретній особі ( ОСОБА_7 ), а також обізнаність та реальна можливість виконати покладений на таку особу ( ОСОБА_7 ) обов`язок.

Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом у постанові від 27 січня 2025 року в справі №685/1196/23, у постанові від 26 березня 2025 року в справі 746/448/21.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд висновує, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями, які виразилися в умисному невиконанні постанови суду, яка набрала законної сили, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України, і його дії кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно, одружений, має 2-х малолітніх дітей, з 02.04.2022р. є військовослужбовцем ЗСУ, але з 27.11.2022р. вважається таким, що самовільно задишив військову частину, за місцем несення служби характеризується негативно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, на час вчинення злочину раніше не судимий (вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 23.01.2025р. про засудження ОСОБА_7 за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі (справа №470/488/23) перебуває на стадії апеляційного провадження).

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Згідно досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області ризик вчинення ОСОБА_12 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, у зв`язку з чим виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином, сукупність таких факторів як скоєння обвинуваченим нетяжкого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного (одружений, має двох малолітніх дітей, раніше не судимий), висновок уповноваженого органу з питань пробації (який з огляду на середні ризики зводиться до можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства), суд находить тими виключними обставинами, з якими законодавець у ч.1 ст.75 КК України пов`язує можливість виправлення засудженого без відбування покарання шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому, враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст.75 КК України й звільнити його від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Одночасно суд погоджується з доводами прокурора про недоцільність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.382 КК України (штраф у розмірі від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), оскільки таке покарання буде надмірним фінансовим тягарем для родини обвинуваченого, який не працює і не отримує легальних джерел доходу, в силу закону несе обов`язок по утриманню своїх двох малолітніх дітей, має заборгованість по виконавчих провадженнях зі сплати накладених адміністративних штрафів.

Крім того, у цій справі покарання суд призначає, в тому числі, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.02.2018р. у справі №634/609/15-к, де останній роз`яснив, що при обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, відповідно до якої, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, дасть можливість перевиховатись без ізоляції від оточуючих, в умовах запровадженого в державі воєнного стану бути потрібним шляхом залучення до виконання суспільно корисних робіт, відповідатиме визначеній у ст.50 КК України меті покарання.

Процесуальні витрати в справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому суд вважає за можливе не обирати й відповідне клопотання прокурора з цього приводу не ініціювалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком суду, з випробуванням з іспитовим строком у 2 (два) роки, поклавши на нього відповідно до ст.76 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти зазначений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Речові докази по справі: DVD-R диск з відеозаписами з бодікамери поліцейського, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати в справі.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1