Справа № 305/979/25
Номер провадження 1-кс/305/319/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2025 року м. Рахів

Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , законного представник неповнолітнього підозрюваного головного спеціаліста ССД Рахівської міської ради ОСОБА_7 , представника органу ювенальної поліції Рахівського РВП ГУНП в Закарпатські області ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання заступника начальника СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження за № 0000777, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2024 року, відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 11 класу Лазещинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, не працюючого, раніше судимого вироками Рахівського районного суду, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.08.2025 року до слідчого судді надійшло клопотання заступника начальника СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №000777 від 10.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 10 грудня 2024 близько 03:00 години неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу через незамкнені ворота проникнули на територію дворогосподарства АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_10 , де через незамкнені двері проникнули до салону автомобіля марки «HYUNDAI», моделі «I10», червоного кольору із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 22.07.2022 перебуває у власності ОСОБА_10 , отримавши можливість перемістити його.

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 діючи спільно з єдиним умислом маючи на меті заволодіти чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, з корисливих мотивів, всупереч волі законного користувача, не маючи права на користування даним транспортним засобом, незаконно заволоділи автомобілем марки «HYUNDAI», моделі «I10», д.н.з. НОМЕР_1 , над яким встановили контроль, та продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом потрапивши до салону автомобіля ОСОБА_9 сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля, а ОСОБА_5 сів за кермо де за допомогою ключа, який знаходився у салоні автомобіля привів у дію двигун та намагався заднім ходом виїхати з подвір`я на вулицю, однак проїхавши близько 10 метрів не маючи достатніх навиків керування автомобілем ОСОБА_5 спрямував автомобіль у праву частину воріт, внаслідок чого автомобіль та каркас металевих воріт отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_5 та ОСОБА_9 покинувши автомобіль втекли.

Крім цього, 10 грудня 2024 близько 04.00 години, неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу через незамкнені ворота проникнули на територію дворогосподарства АДРЕСА_3 , за місцем проживання ОСОБА_11 , де через незамкнені двері проникнули до салону автомобіля марки «JEEP», моделі «WRANGLER», чорного кольору із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 13.04.2024 перебуває у власності ОСОБА_11 , отримавши можливість перемістити його.

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи спільно з єдиним умислом незаконно, всупереч волі власника транспортного засобу ОСОБА_11 заволоділи вищевказаним автомобілем, над яким встановили контроль, та продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом потрапивши до салону автомобіля ОСОБА_9 , сів на переднє пасажирське сидіння автомобіля, а ОСОБА_5 сів за кермо де за допомогою ключа, який знаходився у салоні автомобіля привів у дію двигун та виїжджаючи з подвір`я на вулицю ОСОБА_5 спрямував автомобіль у ліву частину воріт, внаслідок чого автомобіль та каркас воріт отримали механічні пошкодження. Після цього виїхавши на вулицю ОСОБА_5 та ОСОБА_9 продовжили рух на автомобілі у бік с.Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області де в подальшому їдучи дорогою місцевого значення в ур. Студений неподалік від Лазещинського ЗЗСО І-ст. ОСОБА_5 не маючи навиків керування автомобілем не впорався з керуванням та з`їхав у кювет звідки не мав змоги виїхати, тому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 покинули автомобіль на місці з наявними на ньому механічними пошкодженнями.

Крім цього 10 грудня 2024 близько 05.00 години неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу через незамкнені ворота проникнули на територію дворогосподарства АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_12 та через двері зачинені на гачок проникнули до гаражного приміщення, де знаходився мотоцикл марки «KAYA», моделі «XB300CBS», оранжевого кольору незареєстрований з номером шасі « НОМЕР_5 », що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу перебуває у власності ОСОБА_12 , отримавши можливість перемістити його.

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи спільно з єдиним умислом незаконно, всупереч волі законного користувача, не маючи права на користування даним транспортним засобом, незаконно заволоділи мотоциклом марки «KAYA», моделі «XB300CBS», над яким встановили контроль, та продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом виштовхали його на вулицю де продовжили штовхати у бік сільської ради де проходить стежка у бік урочища Зімір. Після невдалих спроб привести в дію двигун мотоцикла ОСОБА_5 та ОСОБА_9 залишили його неподалік від будинку №944 в с.Лазещина, Рахівського району.

Крім цього, 10 грудня 2024 близько 06.00 години неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу через незамкнені ворота проникнули на територію дворогосподарства АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_13 , та через двері зачинені на гачок проникнули до гаражного приміщення, де знаходився мотоцикл марки «FORTE», моделі «J3D», із державним номерним знаком НОМЕР_6 , що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 22.07.2020 перебуває у власності ОСОБА_14 , отримавши можливість перемістити його.

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 діючи спільно з єдиним умислом незаконно, всупереч волі власника транспортного засобу ОСОБА_13 заволоділи вищевказаним мотоциклом, над яким встановили контроль, та продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом виштовхали його на вулицю де продовжили штовхати у бік центральної автодороги в с. Лазещина, де за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання привів у дію двигун після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , поїхали з місця події в невідомому напрямку. Вжитими подальшими заходами, працівниками поліції було встановлено місце знаходження мотоцикл марки «FORTE», а саме: в с. Татарів. Івано-Франківської області.

За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколами допиту потерпілих та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор чи слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочини, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо ризику переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду слід відмітити, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від суду. Наявність певного ризику, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усiма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccieyy. Moldova (Бекчиев проти Молдови), PanchenkovRussia (Панченко проти Росп)), а в даному конкретному випадку, такий ризик с обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований та підтверджуються наявними матеріалами. Дійсним є такий ризик у розрізі того, що підозрюваний будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, а саме те що за вчинення даного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, також те що підозрюваний немає постійного місця роботи, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду в подальшому, може виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності, про що свідчить те, що останній перебував у розшуку та місце знаходження його було не відоме. Крім того, даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 до 30.07.2025 року перебував у розшуку так як місце знаходження його було невідоме, останній вдався до втечі одразу після вчинення даних злочинів.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, даний ризик належно вмотивований тим, що не всі докази у кримінальному провадженні на даній стадії досудового розслідування відшукані, тому є достатні підстави вважати що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою доказування його вини в подальшому.

Також, наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, оскільки не всі свідки допитані на час розгляду даного клопотання. Оцінюючи наявність цього ризику (вплив на свiдкiв) у кримінальному провадженні, слід виходити з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілих у кримінальному провадженні на різних його етапах, та розуміти, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками та потерпілою, яким відомі обставини вчинення злочину у якому останній обґрунтовано підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Тим самим, наявності ризику впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, наявний ризик того що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, даний ризик є вмотивований тим що підозрюваний вже був засуджений за вчинення тяжкого злочину проти власності, зокрема ОСОБА_5 є судимим вироком Рахівського районного суду від 31.08.2023 №305/1414/23 за ст. 185 ч.4 КК України, та призначено покарання у вигляді іспитового терміну строком 1 рік, та вироком Рахівського районного суду від 02.12.2024 №305/3783/24 за ст. 289 ч.2 КК України, та призначено покарання у вигляді іспитового терміну строком 1 рік, однак останній на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий майновий злочин.

Ризик того, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, визначених ч.7 ст.42 КПК України, а саме ухилятися від явки на виклик до слідчого.

Крім цього, слідчий просить суд при розгляді клопотання також врахувати діючий на даний час та на час вчинення кримінального правопорушення воєнний стан на території України, введений та продовжений Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Отже, ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою.

Слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 адже, враховуючи спосіб вчинення злочину, знаряддя та місце його вчинення, воно викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації, тому тримання під вартою підозрюваного є виправданим.

Тому слідчий за погодженням прокурора у клопотанні просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 11 класу Лазещинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, не працюючого, судимого вироками Рахівського районного суду за ч. 4 ст.185, та за ч.2 ст.289 КК України, строком на 60 діб.

В судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання підтримали, просили його задовольнити, вважаючи, що підозра є обґрунтованою, наявні ризики, що дають підставу для застосування саме вказаного запобіжного заходу.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо саме вказаного виду забезпечення кримінального провадження, просив застосувати більш м`який запобіжний захід, однак якщо суд прийде до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний у судовому засідання підтримав заперечення надані його захисником.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного головний спеціаліст ССД Рахівської міської ради ОСОБА_7 та представник органу ювенальної поліції Рахівського РВП ГУНП в Закарпатські області ОСОБА_8 не заперечували щодо задоволення клопотання слідчого.

Інших клопотань від сторони захисту та підозрюваного до суду не надходило.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали надані з клопотанням, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

Судом встановлено, що Рахівським РВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 000777, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

12.12.2024 року слідчим СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_15 , в порядку ст.ст. 276 - 278 КПК України, складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, ОСОБА_5 , яке вручене його батьку ОСОБА_16 13.12.2024 року.

Постановою заступника начальника СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 25.12.2024 року, підозрюваного ОСОБА_5 , було оголошено у розшук./

Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду від 27.03.2025 року, надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, учня 11 класу Лазещинського ЗОШ І-ІІІ ступенів, не одруженого, судимого, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до протоколу затримання особи, щодо якої надійшла ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 30.07.2025 року, підозрюваного ОСОБА_5 , було фактично затримано о 23 год. 00 хв. 30.07.2025 року.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу», повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.

Про обґрунтованість підозри свідчать докази зібрані під час досудового розслідування, копії яких додані до матеріалів клопотання, а саме: протоколами оглядів місця події, протоколами допитів свідків, протоколом допиту потерпілого, та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

Під час розгляду питання про обґрунтованість підозри слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини викладена у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу, на які також в клопотанні посилався слідчий.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України - термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з самого клопотання та наданих стороною обвинувачення матеріалів, що його обґрунтовують, зазначені обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в самому клопотанні прокурора. Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановлено.

Розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що таке рішення обмежує його права і свободи та має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті) що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В той же час, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення свідчать: ОСОБА_17 не працює, раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній перебував у розшуку, що в свою чергу може унеможливити виконання завдань кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Але на думку слідчого судді навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням обрання вказаного слідчим запобіжного заходу, а тому при вирішенні клопотання, крім наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, той факт, що ОСОБА_5 раніше судимий, не працюючий, не маючий утриманців, вже переховувався від слідства.

Таким чином, клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки обставини та докази цьому, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного під вартою не встановлені та не надані.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст.177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, суд враховує, характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також дані про особу підозрюваного. Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання, є не одруженим, немає визначеного місця роботи, раніше судимий за корисливі злочини в тому числі аналогічні, переховався від слідства. При цьому, злочин в якому підозрюється ОСОБА_5 , вчинений в умовах воєнного стану, підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів. На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що застава у визначених в п.2 ч.5 ст.182 КПК України межах зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків, отже така, на думку суду повинна бути призначена у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись вимогами ст. ст.131, 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183,184, 194, 197, 198, 376 КПК України та ст. 29 Конституції України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000777 від 16.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня 11 класу Лазещинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, не працюючого, судимого вироками Рахівського районного суду за ч. 4 ст.185, та за ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме: з 23 години 00 хвилин 30.07.2025 року по 23 годину 00 хвилин 27.09.2025 року, включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зокрема на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0018501.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомити про це слідчого, прокурора та суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з внесенням застави, він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали до 27 вересня 2025 року включно.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1. прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5. утримуватися від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Рахівський відділ Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню Рахівським РВП ГУНП в Закарпатській області, а в разі внесення застави в частині покладених обов`язків виконання ухвали доручити також Рахівському РВП ГУНП в Закарпатській області.

Копію ухвали негайно надати підозрюваному та прокурору.

Інші учасники справи мають право отримати копії ухвали в Рахівському районному суді Закарпатської області.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання та подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1