Справа № 489/5039/25
Провадження № 1-кп/489/762/25
В И Р О К

іменем України

02 липня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000380 від 02.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із професійною освітою, працюючого водієм, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 02.04.2025 близько 08:00 керував автомобілем марки «MERCEDES-BENZ 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у світлий час доби по проїжджій частині проспекту Миру зі сторони вул. Театральної в напрямку вул. 1-шої Лінії у м. Миколаєві.

Рухаючись у зворотному напрямку по проспекту Миру, водій ОСОБА_4 при проїзді регульованого світлофором перехрестя з вул. Південною, діючи зі злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, порушив вимоги пунктів 1.3., 1.5., 2.3. «б», 8.7.3. «ґ», 8.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі по тексту ПДР), а саме: будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, керуючи вказаним автомобілем, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не контролював рух свого автомобіля, хоча зобов`язаний був постійно це робити і мав таку можливість, перед перехрестям доріг, де рух регульовано світлофором, при увімкненні жовтого сигналу світлофору, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, своєчасно не здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу перед дорожньою розміткою 1.12. (стоп-лінією), дорожнім знаком 5.69. «Місце зупинки» ПДР, не створюючи перешкод для руху пішоходів, що повинен був здійснити, не переконався, що на пішохідному переході відсутній пішохід, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух в обрану напрямку, внаслідок чого допустив контактування передньою правовою частиною кузова свого автомобіля з малолітнім пішоходом ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину проспекту Миру по регульованому світлофором пішохідному переході справа наліво відносно напрямку його руху.

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди малолітньому пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої тім`яної, лівої лобної кісток черепу, перелому задньої стінки лівої очниці, перелому лівої виличної дуги, крововиливу над твердою оболонкою головного мозку лівої тім`яної ділянки голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

02.07.2025 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним засобом зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки, працює водієм, раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 , законний представник потерпілої ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та призначення погодженого сторонами угоди покарання. При цьому, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначив про своє щире каяття, засудив свої дії, просив вибачення у потерпілої. Пояснив, що протягом 30 років працює водієм.

Законний представник потерпілої надала письмову згоду на укладення між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, у якій також повідомила про відшкодування спричиненої шкоди та про відсутність у неї претензій матеріального та морального характеру. Просила не призначати обвинуваченому суворе покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 02.07.2025 між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, враховує: особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює водієм, не одружений, його вік та стан здоров`я, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, на лікуванні у лікарів нарколога та психіатра не перебував; відшкодування обвинуваченими завданої шкоди.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про встановлення для ОСОБА_4 одного року іспитового строку, що буде достатньо для його виправлення та перевиховання.

Цивільний позов не заявлявся.

На речові докази, а саме автомобіль марки Mercedes-Benz 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, (VIN-код НОМЕР_2 )накладено арешт ухвалою суду від 04.04.2025 у справі №489/2360/25.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Враховуючи, що вказане майно не належить обвинуваченому, не підлягає спеціальній конфіскації, арешт вказаного майна не здійснювався з метою забезпеченням позову і такий позов у справі не заявлений, суд дійшов висновку про скасування арешту вказаного автомобіля

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати на оплату судових експертиз в сумі 11 874,24 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, запобіжний захід у виді домашнього арешту, що був застосований до ОСОБА_4 ухвалою суду від 30.05.2025 у справі № 489/2360/25 підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

1. Затвердити угоду від 02.07.2025 між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 02.07.2025.

У разі направлення ОСОБА_4 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання, призначеного цим вироком, зарахувати, на підставі ч.ч. 5, 7 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.04.2025 по 04.04.2025 (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також строк цілодобового домашнього арешту з 05.04.2025 по 30.05.2025 (включно) з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

2. Запобіжний захід у вигляді «домашнього арешту», обраний відносно ОСОБА_4 , скасувати.

3. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 11 874 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн 24 коп.

4. Скасувати арешт накладений ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 04.04.2025 у справі № 489/2360/25 на автомобіль марки Mercedes-Benz 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску (VIN-код НОМЕР_2 ).

5. Речові докази:

- автомобіль марки Mercedes-Benz 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску (VIN-код НОМЕР_2 ) повернути власнику ОСОБА_8 ;

- флеш накопичувач 32 GB, YC58-YFYd-ZYY 09, чорного кольору, з відеозаписом «MOV00335» залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

6. Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом, а також, що у разі невиконання ними угоди про визнання винуватості прокурор в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, має право звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1