11.08.2025 Справа № 940/784/25
Провадження по справі № 1-кс/940/278/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року слідчий суддя Тетіївського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, поданого в межах кримінального провадження №0000117 від 01.05.2025,

встановив:

Начальник Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тетіївського районного суду Київської області з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві користування належить ОСОБА_4 .

У судовому засіданні начальник Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити його повністю.

Власник автомобіля ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заперечення на клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, в якому просить у задоволенні клопотання начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відмовити у повному обсязі, вказуючи, що цей автомобіль, власником якого є він, не є ні знаряддям, ні предметом вчинення кримінального правопорушення, не містить жодних слідів вчинення кримінального правопорушення чи інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є об`єктом кримінально протиправних дій, та набуто ним законним шляхом. Крім того ОСОБА_5 зазначив, що його автомобіль перебуває у користуванні товариша ОСОБА_6 , який займається продажем фурнітури на території України. Оскільки у ОСОБА_6 не має посвідчення водія, він наймає водіїв, які постійно змінюються. Одним з таких водіїв був ОСОБА_4 , ймовірно дії якого і є предметом досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні. Крім того ОСОБА_5 вказує, що також підтверджується відповідною заявою ОСОБА_6 , долученою до матеріалів заперечення, що протягом всього періоду, коли ОСОБА_4 перебував за кермом автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 його супроводжував та жодних поїздок він не здійснив, будучи наодинці. Також ОСОБА_5 у запереченні звертає увагу на те, що ні він, ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_4 не є підозрюваними у зазначеному кримінальному провадженні. З огляду на зазначене, ОСОБА_5 вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність необхідності в накладенні арешту на автомобіль з метою збереження речового доказу.

Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши пояснення начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленняза ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділенням відділення поліції №3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117, відомості про яке 01.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч з 29.04.2025 на 30.04.2025, по вулиці Надводського в селі Бурківці Тетіївської територіальної громади Київської області, невідомі особи, в умовах воєнного стану, шляхом збиття навісних замків проникли до складського приміщення НВК «Агро-центр», звідки здійснили крадіжку гербіцидів для обробки рослин: «Штефам новий» загальним об`ємом 1125 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Стемат» загальним об`ємом 575 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Конвізо» загальним об`ємом 90 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Штефтрел» загальним об`ємом 175 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Кальма» загальним об`ємом 235 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Вареон» загальним об`ємом 100 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Метабіт» загальним об`ємом 60 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Селафіт» загальним об`ємом 60 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Вербен» загальним об`ємом 375 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Супресон» загальним об`ємом 9 літрів (по 5 л кожна упаковка), «Пілот» загальним об`ємом 1080 літрів (по 5 л кожна упаковка), чим спричинили матеріального збитку НВК «Агро-центр» на суму 2270751 грн.

В ході досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 07.08.2025 в період часу з 08 год. 56 хв. по 09 год. 26 хв., старшим слідчим СВ ВП №3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 проведено обшук автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким фактично користується ОСОБА_4 , під час якого виявлено картку тримач з абонентським номером НОМЕР_2 , замовлення-наряд № СТ 000004246 від 07.07.2025 на ремонт авто MERCEDES-BENZ SPRINTER, платник ОСОБА_4 , товарний чек ТОВ «Сільпо ФУД» за продукти харчування за адресою: вул. Степана Бандери, 42, м. Камянець-Подільський Хмельницької області, на суму 1008,34 грн.

Автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Одеська область, с. Латівка (Міжлиманська), вул. Квіткова, 36.

Відповідно до ст. 98 КПК України, автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000117 від 01.05.2025, що підтверджується копією постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07.08.2025.

Начальник Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звертаючись з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , посилаючись на положення ст. ст. 167, 168, 170 КПК України, просив накласти арешт на вказаний автомобіль, з метою збереження його як речового доказу.

Перевіривши матеріали клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції №3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117, відомості про яке 01.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 185 КК України. Жодній особі у цьому кримінальному провадженні не оголошено про підозру.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у у кримінальному провадженні №0000117 від 01.05.2025.

Власником автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд при вирішенні питання про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, повинні перевірити наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно, яке визнано речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Формальне посилання на положення ст. 98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

Слідчий суддя наголошує, що сам факт наявності у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про визнання речовим доказом автомобіля не може бути підставою для накладення арешту у розумінні ч. 2 ст. 173 КПК України.

Водночас, положення частини 2 ст. 173 КПК України встановлюють обставини, які має враховувати слідчий суддя, суд при вирішенні питання про арешт майна: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, із встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та викладених у клопотанні прокурора, не вбачається, що автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був знаряддям вчинення вказаного кримінального правопорушення або зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відтак, слідчим суддею не встановлено з матеріалів клопотання достатньо підстав вважати автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_9 та яким користувався водій ОСОБА_4 , таким, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та можливість використання цього транспортного засобу як доказу у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає слушними аргументи власника автомобіля, викладені у його запереченні, щодо відсутності потреби у накладенні арешту на вказаний транспортний засіб, оскільки в межах кримінального провадження № 0000117 від 01.05.2025, причетність цього автомобіля до вчиненого кримінального правопорушення не доведена.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 01.05.2025не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також накладенням арешту на автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не буде виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається з клопотанням, а саме збереження речового доказу, оскільки відсутні підстави вважати, що вилучене майно, а саме зазначений транспортний засіб, який визнано речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.185 КК України.

Отже, враховуючи зазначені норми процесуального закону, що регулюють застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яким є і арешт майна, а також оцінюючи доводи прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенняклопотання начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 .

На переконання слідчого судді, таке обмеження права власності ОСОБА_11 та права користування транспортним засобом є неспіврозмірним із завданнями цього кримінального провадження та є прямим порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 цього Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах Амюр проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції ).

Також Суд підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Так, зокрема, в рішенні у справі «Новоселецький проти України», Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення згаданого вище права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (п. 101).

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідно відмовити.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна (п. 2 ч. 1 ст.169 КПК України).

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 131-132, 167, 168, 169, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , поданого в межах кримінального провадження №0000117 від 01.05.2025, про накладення арешту на автомобіль «MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві користування належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , та який передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Одеська область, с. Латівка (Міжлиманська), вул. Квіткова, 36, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді буде оголошено о 10 год 20 хв. 15 серпня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12