ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1912/25 Справа № 192/665/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 74 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_7 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Мотивуючи постановлене рішення суд виходив з того, що розмір майнової шкоди, яка завдана ОСОБА_7 під час вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України на момент їх вчинення станом на 04 липня 2021 року, 07 вересня 2021 року та 10 липня 2021 року перевищувала 2 неоподаткованих мінімума доходів громадян, тому вказані діяння не є декриміналізованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вказаним рішенням засуджений подав апеляційну скаргу переглянути рішення суду першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 цієї статті визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що положення ч. 2 ст. 74 КК України містить імперативну вимогу про звільнення від покарання особи за будь яке діяння, караність якого законом усунена та не має винятків щодо випадків коли особа засуджена за вчинення декількох діянь, які охоплюються однією кваліфікацією, за одне з яких караність законом усунена не була.

Разом з цим, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів від 18 липня 2024 року №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24, відповідно до якого Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого суд першої інстанції виходив з того, що розмір майнової шкоди, яка завдана ОСОБА_7 під час вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України на момент їх вчинення станом на 04 липня 2021 року, 07 вересня 2021 року та 10 липня 2021 року перевищувала 2 неоподаткованих мінімум доходів громадян, тому вказані діяння не є декриміналізованими.

Між тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_7 засуджений за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року за вчинення 10.07.2021, 16.09.2021 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди складає 2 272 гривень 85 копійок та 1 542 гривні 78 копійок.

Крім того, згідно з вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення 04 липня 2021 року, 31.07.2021, 07.09.2021, 15.09.2021 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, завдавши своїми діями майнової шкоди в розмірі 2760 грн., 1078 грн., 8986, 75 грн., та 1527, 82 грн., відповідно.

Станом на 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 гривні та відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК, у 2021 році становила 2270 гривні.

А тому, суд першої інстанції повинен був з урахуванням вимог Закону України № 3886-IX та положень ст.ст. 5, 74 КК України, негайно звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року за епізодом від 16.09.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, та за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року за епізодом від 31.07.2021 за ч. 2 ст. 185 КК україни та за епізодом від 15.09.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з тим, що вартість викраденого майна за цим вироком, на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподаткованих мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне привести покарання засудженого ОСОБА_7 у відповідність до вимог кримінального законодавства.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової.

Керуючись статтями 74, 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 74 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_7 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України. задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року за епізодом від 31.07.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України та за епізодом від 15.09.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року за епізодом від 04.07.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та за епізодом від 07.09.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Звільнити ОСОБА_7 від покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року за епізодом від 16.09.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2022 року за епізодом від 10.07.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2021, більш суворим покаранням за цим вироком, у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4