ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12017/24

Провадження № 11-кп/820/324/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 0001199, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 квітня 2024 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 КК України,та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Цивільний позов ТОВ «Реддинг» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Реддинг» () завдану матеріальну шкоду в сумі 3515 грн. 67 коп.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог статті 100 КПК України.

Накладений на речові докази арешт ухвалами слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.06.2024, скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 8708 грн. 72 коп. процесуальних витрат, решту віднесено на рахунок держави.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 31 березня 2024 року близько 15 год. 56 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «MEGASPORT» №25 ТОВ «Реддинг», який розташований по вул. Степана Бандери, 2а у м. Хмельницькому, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, повторно, шляхом вільного доступу з вітрини продажу товарів таємно викрав належне ТОВ «Реддинг» майно: кофту марки «NB Sport Seasonal Hoodie» вартістю 2199.00 грн.; кепку марки «U NK DF CLUB CAP S СВ MTFUT L» вартістю 1316 грн. 67 коп., а всього майна на загальну суму 3515 грн. 67 коп., після чого в примірочній кімнаті заховав викрадене у рюкзак, з яким зайшов до магазину, та, пройшовши повз межі розрахункових кас та не розрахувавшись за товар, покинув приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ТОВ «Реддинг» майнову шкоду на загальну суму 3515 грн. 67 коп.

Крім того, 15 квітня 2024 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Хмельницький, пров. Тракторний, 20, помітив біля балкону будинку велосипед марки «Discovery» Kelly AMDD, моделі «OPS-DIS-26-451», чорно-фіолетового кольору, який вирішив викрасти та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_8 велосипед марки «Discovery» Kelly AM DD, моделі OPS-DIS-26-451, чорно-фіолетового кольору, вартістю 4100 грн., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 4100 грн.

Також 21 квітня 2024 року близько 14 год. 50 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 19-а, помітив біля сходів до закладу «KFC» велосипед марки «Sava», моделі «Ріоnег», номер рами НОМЕР_1 , чорно-червоно-жовтого кольору, який вирішив викрасти.

Тоді ж ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_9 велосипед марки «Sava», моделі «Ріоnег», номер рами НОМЕР_1 , чорно-червоно-жотого кольору, вартістю 6500 грн., яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 6500 грн.

10 червня 2024 року близько 16 год. 20 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , помітив біля житлового будинку відчинені водійські двері автомобіля марки «Nisan» білого кольору, в якому знаходився рюкзак, після чого прийняв рішення про вчинення крадіжки чужого майна з метою власного збагачення.

Тоді ж ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу з переднього пасажирського сидіння таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_10 майно, а саме рюкзак темно-синього кольору, який майнової цінності для потерпілого не становить, всередині якого знаходились: телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 9 Pro» вартістю 3566,67 грн., бездротові навушники марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Buds 5» вартістю 775,00 грн., павер-банк невідомої марки та військовий квиток на ім`я ОСОБА_10 , які майнової цінності для потерпілого не становлять. Викраденим майном ОСОБА_7 в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 4341 грн. 67 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи вирок у частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання за ч.4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України.

На обґрунтування доводів зазначає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм розміром є явно суворим, так як судом в неповній мірі враховано обставини справи, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Вважає, що при призначенні покарання судом не було враховано, що ОСОБА_7 щиро розкаюється, хворіє, має намір відшкодувати завдану шкоду.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 вимоги апеляційної скарги підтримав, з наведених в ній підстав, просив задовольнити їх у повному обсязі, вирок змінити та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України,

У судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілі не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, що не перешкоджає проведенню розгляду.

Прокурор не визнала доводи апеляційної скарги, просила залишити без змін вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований, зазначивши, що судом призначено покарання обвинуваченому з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України, підстави для застосування статті 69 КК України відсутні, враховуючи також, що обвинувачений був раніше судимий, йому призначалося покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, думку прокурора за апеляційними доводами, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, наведених у вироку, та висновки щодо правильності кваліфікації його дій за частиною 4 статті 185 КК України у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються. Тож, відповідно до вимог частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вирок у цій частині не перевіряє.

Захисник ОСОБА_6 оскаржує рішення суду лише в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, вважає його занадто суворим та просить призначити покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Однак, колегія суддів не може погодитися з вказаними апеляційними доводами та вважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, обранні його виду та розміру, керувався положеннями статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами, та належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, кількість епізодів, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Досліджуючи інформацію про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів погоджується з розміром призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 , вважає, що судом були дотримані вимоги кримінального закону в повному обсязі, а висновки суду належним чином вмотивовані.

Так, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які за класифікацією відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень та конкретні обставини справи, характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних злочинів, всі відомості про особу обвинуваченого,який не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під спостереженням у лікаря-нарколога, завдану потерпілим шкоду не відшкодував, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні корисливі злочини, при цьому через невеликий проміжок часу після відбуття покарання за попередньою судимістю, у скоєному не розкаявся, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено, позицію прокурора та висновок органу з питань пробації щодо високих ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, а також неможливість виправлення без ізоляції від суспільства, з огляду на зазначене суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

При цьому суд першої інстанції обґрунтував невизнання в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, щирого каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на наявність цих пом`якшуючих обставин посилається також сторона захисту в апеляційній скарзі, зазначивши, що в силу п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття передбачає визнання особою факту вчинення злочину, дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, осуд своєї злочинної поведінки. Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Таких обставин в ході судового розгляду не встановлено, з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та призначив покарання за вчинені ним тяжкі злочини у виді позбавлення волі, в межах, наближених до мінімального розміру санкції ч.4 ст.185 КК України - 6 років позбавлення волі, що, на переконання апеляційного суду, відповідно до вимог ст.65 КК України, буде необхідним й достатнім для досягнення мети виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, покарання на підставі положень ст.50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Доводи сторони захисту, що суд першої інстанції належним чином не врахував такі пом`якшуючі обставини, як щире розкаяння, стан здоров`я обвинуваченого, що обвинувачений має намір відшкодувати завдану шкоду, що в сукупності вказані обставини були підставами для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання та застосування вимог ст.69 КК України, колегія суддів уважає безпідставними з огляду на наступне.

За змістом частини 1 статті 69 КК України рішення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суд може прийняти лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 03.02.2021 у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км20, частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто такі обставини або сукупність обставин мають одночасно відповідати двом умовам: вони визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про вчинення ОСОБА_7 дій, спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди потерпілим, судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає, що щире каяття обґрунтовано та вмотивовано не визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання, в ході апеляційного розгляду також не встановлено обставин, які б свідчили про наявність щирого каяття у обвинуваченого, також не підтверджено належними доказами доводи щодо стану здоров`я обвинуваченого.

Крім того, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі обставини, а саме щире каяття, стан здоров`я обвинуваченого та намір відшкодувати завдану шкоду потерпілим, жодним чином не впливають на суспільну небезпечність вчиненого діяння та, відповідно, не знижують ступінь тяжкості інкримінованого злочину.

Також колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_7 вчинив умисні тяжкі корисливі злочини проти власності, у несприятливий для суспільства час, а саме у період дії воєнного стану, що є кваліфікуючою ознакою цього злочину, неодноразово засуджувався за аналогічні злочини проти власності, після відбуття покарання та звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив нові умисні тяжкі корисливі злочини, не працевлаштований, ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, а його виправлення неможливе без реального відбування покарання, тому наведені обставини дають підстави вважати, що обвинувачений на шлях виправлення не бажає ставати.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи наведене, з огляду на тяжкість вчиненого злочину, кількість епізодів злочинної діяльності, відомості про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, дійшла висновку про відсутність підстав для застосування положень статті 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 .

У постанові ВС колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 716/1224/19 роз`яснено, що "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Дискреційні повноваження суду обирати покарання повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повністю дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа Скополла проти Італії від 17.09.2009). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа Ісмаілов проти Росії від 16.10.2008).

Отже, зважаючи на викладені обставини справи, характеристику особи обвинуваченого, колегія суддів вважає обране обвинуваченому покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, не знаходить підстав вважати таке покарання несправедливим через суворість, тому не вбачає підстав для його пом`якшення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 .Судом першої інстанції матеріальний закон застосований правильно, ухвалене законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку не встановлено, апеляційних підстав для зміни вироку суду першої інстанції та пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, в тому числі із застосуванням вимог статті 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3