Справа № 203/4240/25
Провадження №1-кп/0203/1797/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року місто Дніпро

Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (ЄРДР№0000074 від 10.03.2025) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітнього дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з неповною вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця НОМЕР_1 механізованого батальйону, 1 механізованої роти, 3 механізованого взводу військової частини НОМЕР_2 , на посаді командир взводу, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у посаді командира 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за №576, та Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, на початку березня 2025 року (більш точний не встановлено), перебуваючи на бойових позиціях у Херсонській області, в окопі знайшов:

1)конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 з маркуванням «406 4-86 Т», промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху;

2)конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус осколкової ручної гранати GHO-1 з маркуванням «GHO-1 RDX» «10» «12-24», промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху;

3)конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус осколкової, ручної гранати М92 з маркуванням «GМO-1 18-97-458», промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху;

4)осколково-фугасну, протипіхотну гранату RG-4 з маркуванням «RG-4 s511/94 tno TNT s 443/80», промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху;

5)модернізований уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 з маркуванням «123-85 УЗРГМ-2 583» промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, призначений для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, придатний для здійснення вибуху;

6)запал типу AF-11 з маркуванням «AF-11 2 10» промислового виготовлення, призначений для спорядження ручних гранат типу GHO, відноситься до категорії вибухових пристроїв, придатний для здійснення вибуху;

7)запал типу FGM-1 з маркуванням «21-94-458» промислового виготовлення, призначений для спорядження ручних гранат типу М92, відноситься до категорії вибухових пристроїв, придатний для здійснення вибуху;

8)один патрон є бойовим припасом 7,62-мм гвинтівковим патроном з маркуванням «17 88», до стрільби придатний.

Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на носіння, придбання знайдених ним предметів.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на незаконне носіння, придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищевказані предмети є бойовими припасами, вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, а також розуміючи, що він не має, передбаченого законом дозволу на поводження з вищевказаними предметами, поклав їх до належного йому рюкзаку, здійснивши таким чином придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Далі, ОСОБА_4 10 березня 2025 року (більш точний час не встановлено), реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, що знаходились у його рюкзаку, з Херсонської області направився у короткострокову відпустку до свого місця мешкання у Черкаську область, здійснивши, таким чином, носіння бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

10 березня 2025 року у період часу з 09:35 год. до 10:00 год. працівниками поліції на території залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: місто Дніпро, пл. Вокзальна, 11 у ОСОБА_4 виявлено та вилучено:

1)конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1 з маркуванням «406 4-86 Т», промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху;

2)конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус осколкової ручної гранати GHO-1 з маркуванням «GHO-1 RDX» «10» «12-24», промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху;

3)конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус осколкової, ручної гранати М92 з маркуванням «GМO-1 18-97-458», промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху;

4)осколково-фугасну, протипіхотну гранату RG-4 з маркуванням «RG-4 s511/94 tno TNT s 443/80», промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху;

5)модернізований уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2 з маркуванням «123-85 УЗРГМ-2 583» промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, призначений для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, придатний для здійснення вибуху;

6)запал типу AF-11 з маркуванням «AF-11 2 10» промислового виготовлення, призначений для спорядження ручних гранат типу GHO, відноситься до категорії вибухових пристроїв, придатний для здійснення вибуху;

7)запал типу FGM-1 з маркуванням «21-94-458» промислового виготовлення, призначений для спорядження ручних гранат типу М92, відноситься до категорії вибухових пристроїв, придатний для здійснення вибуху;

8)один патрон є бойовим припасом 7,62-мм гвинтівковим патроном з маркуванням «17 88», до стрільби придатний, що ОСОБА_4 придбав та носив без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. При цьому суду пояснив, що вказані гранати, запали до них, патрон знайшов на позиції в березні 2025 року на території Херсонської області, поклав до рюкзака. Через декілька днів відправився у відпустку до місця проживання, приїхав на мікроавтобусі до Дніпра та під час проходження на вокзалі металодетектора, чотири гранати, що перебували на дні рюкзака під ноутбуком та планшетом, запали до них, що лежали окремо, один патрон, в нього було вилучено. Вилучення проводили військові та поліцейські. Розуміє, що виходячи з позицій, мав здавати зброю, боєкомплект. Дозволу на придбання та носіння вказаних предметів не мав.

Обвинувачений не оспорює фактичних обставин кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, в подальшому подібного не допустить, просив дати шанс йому на виправлення.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю підтверджує обставини кримінального правопорушення, не заперечує їх, учасники не оспорюють кваліфікацію дій обвинуваченого та доказів кримінального провадження, не мають наміру оскаржувати їх в апеляційному порядку, суд, заслухав прокурора, обвинуваченого, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд доходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння та придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, є військовослужбовцем, за місцем несення військової служби та місцем проживання характеризується позитивно, бере участь в бойових діях, має неповнолітню дитину, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, що ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності понести кримінальну відповідальність.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України.

В той же час, суд враховує, що ОСОБА_4 після вчинення кримінального правопорушення будь - яких протиправних проступків не вчиняв, від органів досудового розслідування та суду не ухилявся, протягом кримінального провадження добросовісно виконував обов`язки обвинуваченого, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю та встановленню обставин злочину, що значною мірою сприяло встановленню істини у кримінальному провадженні, наразі проходить військову службу та захищає державу, має статус учасника бойових дій.

Враховуючи викладені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, а також конкретні обставини кримінального провадження, які в своїй єдності й сукупності знижують ступінь небезпечності особи для суспільства, суд вважає, що від відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, саме звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, що захищаються та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.4 ст. 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Запобіжний захід під час досудового розслідування не застосовувався.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Разом з тим, під час досудового розслідування відповідно до постанови від 10.03.2025 речовими доказами у кримінальному провадженні визнано корпус гранати GHO з маркуванням «GHO-1 RDX 12-24», корпус гранати GМO з маркуванням «GМО 18-94-458 Т47 88», корпус гранати Ф-1 з маркуванням «406 4-86 Т», запал УЗРГМ з маркуванням «123-85 УЗРГМ-2 583» запал AF11 з маркуванням «AF11-2», запал FGM-1 з маркуванням «21-94-458», граната в зборі з запалом з маркуванням «RG-4 s511/94 tno TNT s443/80», що згідно з актом знешкодження вибухових матеріалів від 12.03.2025 під час проведення експертизи знищено, відтак, суд не вирішує долю цих речових доказів.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно зі ст. 76 КК України на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з

питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за поведінкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Речові докази, що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, а саме, гільзу 7,62-мм гвинтівкового патрону та первинне пакування в сейф-пакет №5109125 за підписом експерта - знищити;

- відеозапис з бодікамери працівника СРПП ВнП №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 10.03.2025, що скопійовано на оптичний носій-диск CD-R та відеозапис з камери спостереження, розміщеної в центральному холі залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11 від 10.03.2025, що скопійований на оптичний носій диск CD-R та зберігаються в матеріалах провадження залишити в матеріалах провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на проведення експертиз у загальному розмірі 9550 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 80 коп.: - судової вибухово - технічної експертизи № СЕ-19/104-25/9785-ВТХ від 21.03.2025 у розмірі 6367 гривень 20 копійок; - судової експертизи зброї №СЕ-19/104-25/10535-БЛ від 17.03.2025 у розмірі 3183 гривень 60 копійок.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: