Пр-ня по справі № 1кп/521/1073/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

29 липня 2025 року

Хаджибейський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000467 від 01.07.2024 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Одесі, громадянина України, який має неповну середню освіту, зі слів проходить військову службу за мобілізацією у військовій частина НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину, не одружений, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1)07.06.2017 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК, до обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці; 2)31.01.2018 року Малиновським р/с м. Одеси, за ч. 2 ст. 186 КК, на підставі ст. 71 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнився з місць позбавлення волі 23.08.2021 року, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії підготовчого провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5

представник потерпілої адвокат ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 , 08 грудня 2023 року у невстановлений час, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , не ставлячи до відома власника квартири ОСОБА_7 про проживання у вказаному житлі, вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що його дії залишаться непомітними для оточуючих, в умовах воєнного стану1, знаходячись в приміщенні вказаної квартири, таємно, шляхом вільного доступу, викрав ноутбук фірми «Prestigio Smartbook 141/c:intel atom x5-z 8350», що належить ОСОБА_7 , який знаходився в кімнаті стелажу вказаної квартири.

Після вчиненого, ОСОБА_3 з викраденим майном з місця правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 3172 гривень.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, вчинена повторно.

1.3.Крім того, ОСОБА_3 15 грудня 2023 року у невстановлений час, продовжуючи перебувати та проживати в квартирі АДРЕСА_2 , не ставлячи до відома власника квартири ОСОБА_7 про проживання у вказаному житлі, вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна. Так, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що його дії залишаться непомітними для оточуючих, в умовах воєнного стану2, знаходячись в приміщенні вказаної квартири, таємно, шляхом вільного доступу, викрав пральну машину фірми «LG моделі F1096ND5», що належить ОСОБА_7 , який знаходився в кімнаті стелажу вказаної квартири.

Після вчиненого, ОСОБА_3 з місця вчинення правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду у сумі 5341 грн.

1.4.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, вчинена повторно.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю. Показав, що у грудні 2023 року він проживав спільно з ОСОБА_8 , яка є донькою потерпілої ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 . Через деякий час ОСОБА_9 зникла і він почав проживати в її квартирі самостійно. Окремо він орендував квартиру за адресою АДРЕСА_4 , оскільки у них разом з ОСОБА_9 було багато речей. В той проміжок у нього були фінансові труднощі. Допоки він розшукував ОСОБА_9 (звертався в тому числі до поліції), йому необхідно було здійснити оплату оренди за зазначену квартиру, в зв`язку з чим, він вирішив продати ноутбук та ще через декілька днів пральну машину. У власника квартири, ОСОБА_7 він дозвіл не питав і зробив це самостійно. Ноутбук він здав у ломбард, а пральну машину відніс товаришу, який її в подальшому продав. Абсолютно розуміє, що вчинив крадіжку майна, що не мав права без дозволу власника забирати її майно і закладавати його або віддавати іншій людині. В теперішній час розкаюється у вчиненому, обіцяє нових правопорушень не вчиняти.

2.2.За згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушень, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття.

3.2.Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку та рецидив кримінальних правопорушень.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.Обговорюючи питання виду та строку покарання, судом встановлені наступні обставини.

4.2.Судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться у віці 29 років. Народився і виріс в м. Одесі. Виховувався матір`ю. Братів і сестер не має. Йому відомо, що у 1995 році його батько ОСОБА_10 засуджено до довічного позбавлення волі. Ніде не отримав спеціальну освіту, оскільки зі слів одразу після закінчення 9 - класів ЗОШ пішов працювати.

4.3.Щодо служби за мобілізацією, судом встановлені обставини служби лише зі слів обвинуваченого. Розумного підтвердження служби у Збройних Силах України обвинуваченим та його захисником не надано. Окрім того, за всіма ознаками особистості обвинуваченого, можливо зрозуміти, що ОСОБА_3 є не сумлінним військовослужбовцем, який не знає зміст та головні вимоги статуту ЗСУ, не дисциплінований, без вольових ознак характеру, з помилковими поглядами на життя та відсутністю загальновизнаних чеснот. Є всі розумні підстави вважати, що він в теперішній час вважається особою яка самовільно залишила військову частину.

4.4.Відповідно з точки зору загальної характеристики, ОСОБА_3 нажаль не вселяє довіру до себе, як до людини, яка якщо не випадково то одноразово потрапила до складних життєвих обставин. Однак на фоні існуючих судимостей, можливо прийти до висновки, що ОСОБА_3 має нахили до скоєння правопорушень та не бажає розумно і критично оцінити не тільки власне життя але й погляди оточуючих на його дії та вчинки. Відсутність такої нейтральності і об`єктивності по відношенню до обставин життя і призводить до думки про недбалість дій ОСОБА_3 по відношенню до встановлених суспільних відносин і не бажання суворо дотримуватись встановлених у суспільстві правил.

4.5.Обставини правопорушення, як завжди у таких випадках показують, що обвинувачений нажаль не розуміє відносин власності. Маючи певний кредит довіри від потерпілої і її доньки на певне право знаходження у квартирі, він в силу власної неосвіченості та дурості зруйнував впевненість у порядності й доброзичливості своїх намірів, вирішивши отримати ситуативну вигоду, за рахунок чужого майна. Є очевидним, що ОСОБА_3 під час заволодіння чужим майном, діяв умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення суспільних відносин власності та заволодіння зазначеним майном і бажав їх настання.

4.6.Разом з тим, шкода, яка завдана потерпілій хоча і має певну цінність, натомість її не можна оцінити як значну, що може суттєво вплинути на спосіб життя людини. Тобто на фоні досить суворої санкції за кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК, суд вважає не пропорційним призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років -адекватним порушеному праву на загальну суму 8513 гривень. Окрім того, суд враховує фактичні обставини правопорушення. Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 знаходився в квартирі АДРЕСА_2 , де відбулась крадіжка законно. Факт його проживання у квартирі разом з дівчиною на ім`я ОСОБА_9 , яка є донькою потерпілої ОСОБА_7 стороною обвинувачення не спростований. Не спростовано також той факт, що ОСОБА_3 мав певне спілкування як із самою потерпілою так і з її донькою. Тобто природа відносин між вказаними особами, органом досудового розслідування не встановлені, а прокурором під час судового розгляду не пояснено.

4.7.Для цілей даного провадження, на думку суду вказане питання має значення, оскільки це безпосередньо впливає не тільки на зміст фактичних обставин але й на кваліфікацію. У даному провадженні така кваліфікуюча ознака як проникнення у житло відсутня. Саме відсутність такої кваліфікації доводить версію обвинувачення, що між обвинуваченим і потерпілою існували певні стосунки, які могли і вплинути на подальший розвиток подій із крадіжкою майна.

4.8.Суд стверджуючи, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена поза розумним сумнівом у даному факті, вважає, що існування стосунків між дочкою потерпілої і обвинуваченим надає можливість для більш розумного підходу в оцінці наслідків такої крадіжки.

4.9.Тобто обговорюючи питання виду та міри покарання, суд бере до уваги всі встановлені факти і обставини, умови життя та соціальне положення обвинуваченого, його близькі стосунки з донькою потерпілої, а також правомірне знаходження у квартирі і не значну суму шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно суд вважає, що до ОСОБА_3 можливо застосувати покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті. Разом з тим, суд вважає за можливе застосувати до останнього положення ст. 75 КК і звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. Призначаючи покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 76 КК і покласти на обвинуваченого певні обов`язки.

4.10.Іспитовий строк, суд вважає за необхідне встановити в середньому розмірі, з наступних підстав. Таке рішення суду випливає з викладених вище фактів і обставин, які встановлені судом і які оцінюються як обставини, що впливають на пом`якшення покарання.

5.Підстави для задоволення цивільного позову.

5.1.При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 на суму 8 513 гривень до обвинуваченого ОСОБА_3 суд керується вимогами ст. ст. 128, 129 КПК, ст. 13 ЦПК і ст. 1166 ЦК.

5.2.Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала /ч. 1 ст. 1166 ЦК/.

5.3.Судом встановлено, що шкода, завдану майну потерпілої ОСОБА_7 заподіяна обвинуваченим ОСОБА_3 у зв`язку з чим позов заявлений потерпілим виключно до ОСОБА_3 , як до особи, що заподіяла її. Сам обвинувачений повністю визнав всі позовні вимоги потерпілої.

5.4.Заподіяння шкоди майну потерпілої ОСОБА_7 підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідження яких відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, судом визнано недоцільним, оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичних обставин по провадженню.

5.5.Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК, яка встановлює диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

5.6.Документально потерпілою ОСОБА_7 підтверджено заподіяння матеріальної шкоди у загальній сумі 8 513 (вісім тисяч п`ятсот тринадцять) гривень. Суд вважає за необхідне позов потерпілої про стягнення матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі, в тому числі в зв`язку із узгодженням вказаної суми сторонами.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

6.1.Речові докази 1)оригінал товарного чеку від 10.11.2022 року; оригінал товарного чеку № 18 від 20.09.2021 року; накладна № 4631 від 16.10.2022 року, відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 100 КПК залишити в матеріалах кримінального провадження.

6.2.Враховуючи вид покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім запобіжним заходом для обвинуваченого буде домашній арешт. Вказаний запобіжний захід зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, оскільки підстав ставити під сумнів його поведінку до набрання вироком законної сили не має.

6.3.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років.

1.2.Відповідно до ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

1.3.Початок строку відбування покарання обвинуваченому з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

1.4.Змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

1.5.Звільнити ОСОБА_3 негайно в залі суду з-під варти.

1.6.Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у певний період доби, а саме з 00 (24) години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

1.7.Роз`яснити обвинуваченому його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло у період доби, а саме з 00 (24) години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

1.8.Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за викликом.

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає /м. Одеса /, без дозволу суду.

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

1.9.Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

1.10.Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

1.11.Речові докази по провадженню: 1)оригінал товарного чеку від 10.11.2022 року; оригінал товарного чеку № 18 від 20.09.2021 року; накладна № 4631 від 16.10.2022 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

1.12.Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 8513 (вісім тисяч п`ятсот тринадцять) гривень матеріальної шкоди.

1.13.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

1.14.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.15.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.16.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1] Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року. Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 08.05.2024 року на строк 90 діб.

1 Правовий режим воєнний стан введений в Україні на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року та неодноразово продовжений в Україні, останній раз на момент події Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 08.11.2023 року на строк 90 діб.

2 Правовий режим воєнний стан введений в Україні на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року та неодноразово продовжений в Україні, останній раз на момент події Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 08.11.2023 року на строк 90 діб.