Справа № 489/4620/25
Провадження № 1-кс/489/1657/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

13 червня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві скаргу КП «Миколаївкомунтранс» на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 09.06.2025,

встановив:

Зі скарги слідує, що 09.06.2025 КП «Миколаївкомунтранс» подало до ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України, за фактом знищення шляхом підпалу 09.06.2025 контейнеру для збору твердих побутових відходів по вул. Херсонське шосе, 1, м. Миколаєва, що заподіяло матеріальну шкоду. Проте відомості про кримінальне правопорушення за вказаною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були. У зв`язку з цим, скаржник просив зобов`язати уповноважену особу внести відомості про вказане в заяві кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Представник скаржника до суду не з`явився, надіславши заяву про розгляд скарги без його участі та її підтримання. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі скаржника.

Представник ВП № 2 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області до суду не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином. Його відсутність, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Розгляд скарги проводиться без фіксування ходу засідання за допомогою технічних засобів відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, чинний КПК України не передбачає можливості прийняття рішення щодо відсутності події чи складу кримінального правопорушення на стадії подання заяви про кримінальне правопорушення та з урахуванням визначеного ст. 25 КПК України принципу публічності слідчий, дізнавач чи прокурор зобов`язані розпочати досудове розслідування, вже за результатами якого прийняти передбачене КПК України рішення по суті із забезпеченням реалізації права на його оскарження в передбаченому законом порядку.

Заява КП «Миколаївкомунтранс» від 09.06.2025 про вчинення кримінального правопорушення була отримана ВП № 2 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області 09.06.2025, що підтверджується відміткою про отримання та печаткою ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області, проте у визначений законом строк викладені в заяві відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були.

Вказана заява була однозначно подана саме як заява про кримінальне правопорушення, з викладенням підстав, за яких заявник зробив висновок про наявність складу кримінального правопорушення з доданням до неї відповідних документів, що підтверджують викладені у заяві обставини вчинення кримінального правопорушення. Натомість у разі недостатності відомостей, викладених в заяві, слідчий міг та повинен був відповідно до принципу публічності та ст. 214 КПК України (шляхом самостійного виявлення з будь-якого джерела) встановити інші відомості щодо вказаного в заяві діяння з відповідних джерел, оскільки слідчому було заявлено про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, з матеріалів скарги слідує, що заява про кримінальне правопорушення містила опис обставин його вчинення, що є цілком достатньою підставою для висновку, що могло бути вчинене вказане у заяві кримінальне правопорушення. Натомість на даному етапі для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не обов`язкове доведення доказами всіх елементів складу кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Також не може бути підставою для невнесення відомостей до ЄРДР той факт, що внаслідок пошкодження (знищення) контейнерів не була заподіяна матеріальна шкода у великих розмірах, виходячи з такого.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, характеризується діями, які полягають у знищенні чи пошкодженні майна, наслідками у вигляді шкоди у великих розмірах і причинно-наслідковим зв`язком між вказаними діями і наслідками.

Знищення або пошкодження чужого майна можуть бути здійснені у будь-який спосіб. При цьому, умисне знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом утворює кваліфікований склад цього кримінального правопорушення і потребує кваліфікації за ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, зазначена норма передбачає відповідальність за «те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки».

Словосполучення «те саме діяння», вжите в диспозиції ч. 2 ст. 194 КК України, вказує на те, що до діяння, передбаченого цією статтею, слід відносити тільки знищення (пошкодження) майна, а шкода у великих розмірах є наслідком, який виступає криміноутворюючою ознакою лише для ч. 1 ст. 194 КК України, і не є необхідною для кваліфікації за ч. 2 цієї статті. При кваліфікації випадків умисного знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом (ч. 2 ст. 194 КК України) розмір спричиненої майнової шкоди не має правового значення.

При цьому, обов`язковою характеристикою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, є не наслідки (шкода у великих розмірах), а саме діяння (спосіб вчинення), оскільки воно в цьому випадку має більшу суспільну небезпеку порівняно зі шкодою у великих розмірах, оскільки криміналізація такого посягання на майно переслідує за мету захистити не лише відповідні аспекти відносин власності, але і таке правове благо, як громадська безпека.

Вказані висновки слідчого судді узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 1-8/2012.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України, на даному етапі для внесення відомостей до ЄРДР достатні короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела та попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз положень КПК України, а головним чином таких загальних засад кримінального провадження як законність, публічність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень (в тому числі і процесуальних рішень слідчого судді при розгляді саме даної категорії скарг), дає підстави для висновку, що всі повідомлення, заяви, інші відомості про кримінальне правопорушення мають вноситись до ЄРДР та за результатами відповідного розслідування мають бути прийняті відповідні процесуальні рішення, оскільки тільки такі процесуальні рішення відповідно до вимог КПК України можуть бути оскаржені не тільки до слідчого судді, а і у вищу відносно нього інстанцію (в апеляційному порядку), що і забезпечить реалізацію права на оскарження, як загальної засади кримінального провадження.

За будь-яких обставин, в даному випадку на етапі надходження до уповноваженої особи заяви про кримінальне правопорушення превалюючою є визначена ст. 25 КПК України публічність, як загальна засада кримінального провадження, за якою прокурор та слідчий зобов`язані розпочати досудове розслідування при надходженні заяви про кримінальне правопорушення.

Вказане свідчить про наявність підстав для задоволення скарги в частині зобов`язання слідчого внести відомості про викладене у заяві КП «Миколаївкомунтранс» кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому, вимоги скарги про зобов`язання слідчого надати витяг з ЄРДР задоволенню не підлягають, оскільки, по-перше, обов`язок особи, яка внесла відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, надати заявнику витяг з ЄРДР визначений законом та виникає через 24 години з моменту внесення таких відомостей. По-друге, на даному етапі розгляду скарги така бездіяльність слідчого не установлена та представник заявника має можливість прибути до органу досудового розслідування або подати відповідну заяву з метою отримання витягу після внесення даних до ЄРДР.

Таким чином, встановлені обставини вказують на необхідність часткового задоволення скарги. Керуючись статтями 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області відповідно до ст. 214 КПК України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою КП «Миколаївкомунтранс» від 09.06.2025 за фактом знищення шляхом підпалу 09.06.2025 контейнеру для збору твердих побутових відходів по вул. Херсонське шосе, 1, м. Миколаєва, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та вжити заходи для початку розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1