справа №176/2734/25
провадження №1-кп/176/424/25
В И Р О К

Іменем України

17 липня 2025 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не маючого, не маючого зареєстроване місце проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз засудженого вироком Дніпровського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, ухвалою П`ятихаського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2023 року звільненого від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 10 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2025 року за №0000200,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в державі введено воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово безперервно продовжувався і діє по даний час.

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно, в умовах воєнного стану, вчинив новий умисний корисливий злочин.

23 травня 2025 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу першого під`їзду багатоквартирного житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У цей час в будинок зайшла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра поверталась із магазину.

Перебуваючи на 6-му поверсі указаного будинку та зустрівши там ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна потерпілої.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи обізнаним про дію воєнного стану в Україні, розуміючи, що його дії будуть відкритими для ОСОБА_6 , перебуваючи на площадці 6 поверху зазначеного вище будинку, наблизився до потерпілої з метою незаконного особистого збагачення шляхом її грабежу.

Далі ОСОБА_3 , застосовуючи до ОСОБА_6 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, штовхнув її своєю рукою в область грудної клітки та, користуючись розгубленістю потерпілої, дістав з правої кишені її куртки пляшку горілки об`ємом 0,5 л, а з лівої кишені куртки ключі від квартири на чорному шнурку та мобільний телефон марки «SIGMA mobile» чорного кольору, з сім-карткою оператора мобільного зв?язку «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 .

Відкрито заволодівши вказаним майном потерпілої, ОСОБА_3 зник з місця скоєння кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1292 від 24.05.2025, на суму 500 гривень.

17 липня 2025 року між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно зазначеної угоди, обвинувачений повністю та беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні. При цьому сторони погодили призначення останньому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 5 місяці.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що є тяжким злочином.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що при укладенні даної угоди отримана згода потерпілої ОСОБА_6 , дотримані вимоги і правила КПК та КК України, у зв`язку із чим просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру та вид покарання. Зауважила на розумінні обмежень при оскарженні відповідного вироку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в обсязі обвинувачення. Також дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, вказавши що може його відбути. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі наслідки не виконання угоди про визнання винуватості. Неодноразово наголошував на тому, що як визнав свою вину, так і підписав угоду, а наразі наполягає на її затверджені добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував, як і не надавав обіцянок не передбачених угодою. Укладання угоди відбувалось в присутності захисника

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити підзахисному узгоджене покарання. При цьому зазначив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, без будь якого примусу чи то обіцянок та за його особистої присутності. Також вказав, що стороні захисту зрозумілі наслідки затвердження даної угоди, обмеження оскарження.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилась. Суду надано заяву останньої, де зазначено про надання особистої згоди на укладання даної угоди.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості

Судом встановлено, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано правильно, при цьому можливе укладення даної угоди.

Крім того угоду укладено у провадженні щодо тяжкого злочину.

Обвинувачений та його захисник погоджуються на призначення узгодженого покарання. Проти такого покарання не заперечує потерпіла.

Суспільний інтерес полягає у забезпеченні державної безпеки, конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, обороноздатності, тобто основ національної безпеки України, що забезпечує саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної і правової держави.

За таких обставин є суспільний інтерес у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Суд приходить висновку, що умови угоди відповідають інтересам українського суспільства.

Не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано існування підстав для ствердження, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження обвинуваченим цих обставин, дають можливість суду дійти висновку існування фактичних підстав для визнання останнім вини.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди немає.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та відносно особи похилого віку.

При цьому, слід зазначити, що суд не визнає як обставину яка обтяжує покарання рецидив злочину за таких підстав.

Згідно ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального кодексу.

Відповідно ст. 34 КК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки згідно до ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Згідно ч. 4 ст. 67 КК України та п. 19 вказаної постанови Пленуму ВСУ, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч.4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставин, що його обтяжує.

Таким чином, вказівка прокурора на врахування зазначеної обставини, як обтяжуючої при призначенні покарання обвинуваченому є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на стаціонарно обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також те, що вчинене кримінальне правопорушення класифікуються, як тяжкий злочин, потерпіла не має претензій матеріального чи морального характеру до нього, наявність обставин що пом`якшують та обтяжують вину, суд знаходить, що покарання узгоджене сторонами угоди відповідає положенням ст.ст. 50, 65-67 КК України.

За таких обставин, підстав для відмови у затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи із викладеного, суд, виконавши вимоги передбачені ст. 474 КПК України, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 травня 2025 року ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 липня 2025 року включно. Даний запобіжний захід слід продовжити обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

При цьому строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 23 травня 2025 року.

Судові витрати відсутні.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 371, 373, 374, 468, 469, 472-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 липня 2025 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 квітня 2025 року за №0000200, укладену між прокурором Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 23 травня 2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року, скасувати.

Мобільний телефон марки «SIGMA mobile» чорного кольору, з сім-карткою оператора мобільного зв?язку «Київстар» НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція №1720), повернути власнику ОСОБА_6 .

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексуугода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1