ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/413/25 Справа № 711/7432/25 Категорія: ст.ст.176,183 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 серпня 2025 року, якою частково задоволено клопотання заступника начальника ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, інваліда ІІ групи, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в :

Заступник начальника ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , поданим в рамках кримінального провадження №0000461, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.306, ч.2, ч.3 ст.307 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СУ ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 листопада 2024 року за №0000461 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.306 та ч.2, ч.3 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбали особливо небезпечну психотропну речовину та наркотичний засіб для подальшого збуту, тобто продажу, а саме пересилання поштовими переказами через ТОВ «Нова Пошта», та які зберігали в гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , яке розташоване в автокооперативі «Аврора», що за адресою: м. Черкаси, вул. Припортова, 22А.

Посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в клопотанні ставилося питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , без можливості застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 серпня 2025 року вказане клопотання - задоволено частково, продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 вересня 2025 року включно.

Одночасно, як альтернативний запобіжний захід визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 150 (ста п`ятидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні процесуальні обов`язки:

- вчасно прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з м. Черкаси без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) з іншими підозрюваними, свідками та експертами у цьому кримінальному провадженні, доведених до відому ОСОБА_7 про їх статус, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_7 у присутності слідчого чи прокурора.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 серпня 2025 року через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону із обранням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Вважає, що висновки суду не підтверджуються та суперечать доказам, дослідженим під час судового розгляду та просить постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання заступника начальника ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 тапродовжити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 вересня 2025 року без можливості внесення застави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, зокрема, посилався на те, що слідчим суддею залишено без належної оцінки те, що органом досудового розслідування встановлено достатність доказів для обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, за які передбачені покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна (ч.2 ст.307 КК України) та у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна ( ч.3 ст.307 КК України), а отже, у разі доведеності вини підозрюваного та подальшого засудження останнього за вказаними статями, до нього не може бути застосовано ст.75 КК України та звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Окрім цього, прокурор вказував на те, що на цей час не зменшились та проджовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні та продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, чи вчинити нове, а тому є необхідність в застосуванні до нього виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості визначення розміру застави, і саме такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та буде спряти досягненню цілей кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити подану ним скаргу з підстав, наведених у ній, пояснення підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили рішення слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Згідно ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у даному кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку, що достатнім запобіжним заходом для підозрюваного може бути такий запобіжний захід, як продовження тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімумуму для працездатних осіб.

Як встановлено слідчим суддею, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

Однак, з урахуванням оцінки наданих доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, їх взаємозв`язку, а також можливих та існуючих ризиків у даному кримінальному провадженні, характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , міцність його соціальних зв`язків (має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина, 2015 року народження, є інвалідом II групи, з 2022 року є членом та волонтером ВГО «СГОУ «Народна рада», має грамоти, подяки та дипломи за участь у волонтерському русі), прийнявши до уваги його стан здоров?я, а також процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час перебування під запобіжним заходом у вигляді застави (від органу досудового розслідування та суду не ухилявся, будь-яких порушень процесуальних обов`язків не допускав, офіційно працевлаштувався) слідчий суддя дійшов висновку, що на даній стадії досудового розслідування зазначені прокурором ризики не є безумовно винятковими та достатніми для продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як безальтернативного.

Під час обрання, продовження запобіжного заходу мають враховуватися не лише загальні, але й спеціальні критерії, що визначені законодавцем як мета та підстави для ухвалення рішення. Вони визначені у ст. 177 КПК України. Зокрема, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, які наведені в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Використовуючи відомі науці кримінального процесуального права способи тлумачення вищевикладених приписів закону, можна дійти висновку, що застосування запобіжного заходу спрямоване виключно на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Виходячи з цієї мети, слід надавати оцінку й іншим її складовим, спрямованим на запобігання спробам вчинити певні дії.

При цьому, запобіжний захід може застосовуватися лише з метою запобігання спробам вчинення дій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК. Отже, сторона обвинувачення може ініціювати обрання (продовження) запобіжного заходу лише у зв`язку з необхідністю запобігання спробам особи, які мають виявлятися в реальних діях, а не через їх уявну можливість вчинення чи у припущеннях таких дій у майбутньому. Якщо дослівно тлумачити термін «запобігання спробам», то за своїм змістом воно є тотожним поняттю «припинення розпочатої дії». Умовно його можна вважати співмірним з категорією «замах», що застосовується у визначенні стадій вчинення злочину, та вважається вчиненням особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на настання наслідків, у цьому випадку, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу або ж терміновою купівлею квитків до іншої країни.

Спроба незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні має бути підтверджена належними доказами, у тому числі показами вказаних осіб (потерпілим, свідком, іншим підозрюваним, експертом, спеціалістом), які доводять незаконний вплив особи, що здійснюється безпосередньо або через довірених осіб.

Перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб також має бути підтверджене та доведене: які саме дії особи прокурор оцінює як перешкоджання, а також в який саме спосіб особа таким діями реально заважає судовому розгляду. Так само має бути доведена реальність замаху на вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження наявного.

Отже, наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджена доказами. Припущення прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у ст. 84 КПК України, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки по суті є припущенням.

Підставою для продовження застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Прокурор не має права ініціювати продовження застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК).

Припис першого речення ч. 2 ст. 177 КПК України визнає достатньою підставою для суду його переконаність, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас, комплексний аналіз приписів ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України свідчить, що суд повинен надавати оцінку законності та обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, в якому має бути доведено «існування спроб», перелічених у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Одного лише припущення прокурора про те, що такі спроби можуть потенційно виникнути, недостатньо для ухвалення рішення про застосування запобіжного заходу (особливо, якщо йдеться про винятковий запобіжний захід як тримання під вартою).

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу у процесі розгляду відповідних клопотань,суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження з судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК); пам`ятати про критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу, передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, та на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обставини, визначені у ст. 178 КПК України, також слід враховувати у процесі продовження запобіжного заходу. Хоча вони мають певною мірою факультативне значення, їх оцінка має відбуватися з дотриманням таких самих умов, що стосуються з`ясування мети та підстав цього заходу.

Отже, суд під час застосування запобіжного заходу, в кожному випадку розгляду відповідного клопотання, зобов`язаний зробити висновок про наявність/відсутність ризику/ризиків у вигляді вчинення відповідних спроб порушення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Як вже зазначалося, то відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про продовження застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, слідчий суддя дослідив матеріали провадження, вислухав пояснення учасників судового розгляду, врахував дані про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги вагомість наданих доказів та їх взаємозв`язок, дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, наявність в нього на утриманні малолітньої дитини, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дійшов висновку, що, у даному випадку, і на даній стадії досудового розслідування необхідно продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України, врахував позицію Європейського суду з прав людини, а також існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, прийняв до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, поведінку підозрюваного, його фінансові можливості, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, працевлаштований, має постійне міце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є інвалідом 2 групи, низку захворювань, зокрема, бронхіальну астму, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що для запобігання існуючим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, підозрюваному необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів погоджується з викладеним в ухвалі слідчого судді висновком.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не може бути підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В своїх рішеннях ЄСПЛ суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…» (справи «Харченко проти України», «Шалімов проти України»).

При цьому, колегією суддів приймається до уваги, що станом на час апеляційного розгляду застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави виконувався, покладені процесуальні обов`язки у зв`язку із його застосуванням ОСОБА_7 не порушувалися, стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення підозрюваним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявився недостатньо дієвим.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418,419,422 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 серпня 2025 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4