13 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
захисників адвокатів ОСОБА_5 ,
В провадженні Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Від представника власника майна адвоката ОСОБА_5 до суду надійшло письмове клопотання, в якому останній просить передати автомобіль марки «Volkswagen LT 35» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на відповідальне зберігання його володільцю ОСОБА_6 до ухвалення вироку по справі і вирішення його долі. В обґрунтування клопотання зазначено, що під час досудового слідства слідчим НП було ініційовано арешт вищевказаного транспортного засобу яким керував обвинувачений ОСОБА_4 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 . Вважає, що досудовим слідством проведені усі необхідні слідчі дії та експертні дослідження стосовно вказаного транспортного засобу. Даний автомобіль уже більше року зберігається на території штраф майданчику НП ГУНП в Запорізькій області, що порушує права власника транспортного засобу.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.
Вислухавши думку учасників процесу, розглянувши клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.07.2024 року задоволено клопотання слідчого ВР ЗСТ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області про арешт майна.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, і згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно зі ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 4 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 року за № 1104 (далі по тексту Порядок), речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Про те, в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2024 року про накладення арешту зазначено, що накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen LT 35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони права на відчуження, розпорядження та користування майном, оскільки транспортний засіб містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та має значення речового доказу, з можливістю зберігання його на майданчику тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13.
Крім того, посилання заявника на те, що транспортний засіб тривалий час зберігається на майданчику, суд відхиляє, оскільки потреба у зберіганні не відпала, вказана річ визнана речовим доказом, та її повернення власнику може зашкодити подальшому розгляду вказаного кримінального провадження.
З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження триває, речові докази на даний час не досліджено, суд приходить до висновку, що клопотання представника власника майна ОСОБА_5 про передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання до ухвалення вироку не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 370, 372 КПК України, суд
У клопотанні представника власника майна ОСОБА_5 про передачу транспортного засобу на відповідальне зберігання до ухвалення вироку відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.08.2025 року.

Суддя ОСОБА_1