Справа № 456/107/25
Провадження № 1-в/456/37/2025
УХВАЛА

25 квітня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрий подання провідного інспектора Стрийського РВ №2 філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 16.10.2023 року вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, -

встановив:

До Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшло подання провідного інспектора Стрийського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_3 , про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , у зв`язку із прийняттям Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-ІХ від 18.07.2024, що набрав чинності 09.08.2024.

В обґрунтування подання зазначено, що 16.02.2024 року до Стрийського РВ №2 надійшли розпорядження та вирок Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2023 року на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 09.08.2024 року набрав законної сили Закон України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно яким підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна ( ст. 185, ст. 190, ст. 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальності за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Призначення засудженій особі покарання із застосуванням статті 70 КК України (за сукупністю кримінальних правопорушень, коли більш суворе покарання поглинуло більпі м`яке, яке наразі підпадає перегляду) не виключає можливості приведення судового рішення у відповідність до закону.

За злочини чи правопорушення в частині адміністративного та кримінального законодавства сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року.

Згідно вироку Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2023 року ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України у 2021 році та завдав матеріальної шкоди на загальну суму 495грн 70 коп., що складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян визначених станом на 01.01.2021 року.

Вартість двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян у 2021 році складала 2270 гривень.

Відповідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено.

Згідно частини 2 статті 74 КК України, особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ураховуючи вищевикладене, згідно ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України та п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, скеровано матеріали стосовно засудженого ОСОБА_4 , до Стрийського міськрайонного суду Львівської області для звільнення від відбування покарання.

В судове засідання представник Стрийського РВ №2 та прокурор не з?явились, однак подали до суду заяви, щоб розгляд подання проводити за їхньої відсутності та просили таке задоволити.

Засуджений ОСОБА_4 , в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд подання проводити за його відсутності та таке задоволити.

Відповідно до ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

А тому розгляд подання про звільнення ОСОБА_4 , вирішено проводити за його відсутності, що не перешкоджає проведенню судового розгляду, оскільки не погіршує становище останнього.

Прокурор ОСОБА_5 та представник Стрийського РВ №2 ОСОБА_6 подали заяви, відповідно до яких нен заперечують щодо задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що подання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з частиною 1статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст.74КК України).

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана у частині 2 статті 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини 2 статті 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Як вбачається з вироку Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2023, ОСОБА_4 , засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання виді 2 (двох) років позбавлення волі. Окрім того, на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та певними обов`язками.

Відповідно до положень статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподатковуваний мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Зі змісту вищезазначеного вироку вбачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , вчинив у 2021 році та спричинив потерпілій стороні майнову шкоду на суму 495,70 грн.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01.01.2021 складав 2270 грн (50 % від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 - 1135 грн). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму у розмірі: 1135х2=2270грн.

Тобто діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , на цей час не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній був засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого закон передбачає кримінальну відповідальність.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 року у справі №278/1566/21 (провадження №51-2555кмо24).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_4 , поширюється дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень частини 2 статті 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, ураховуючи те, що ОСОБА_4 , засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 53 КК України, ст. 26 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» суд, -

ухвалив:

Подання задоволити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2023 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 роки позбавлення волі з іспитовим терміном строком на 1 рік.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1