Провадження № 1-кс/752/4710/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі засідань суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених службових осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга у якій адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 просить: зобов`язати уповноважену особу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві невідкладно внести до ЄРДР відомості згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.05.2025 та надати заявнику витяг з ЄРДР.

Скарга обґрунтована тим, що 27.05.2025 ОСОБА_4 через свого представника звернулася до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.

Станом на день звернення до слідчого судді відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

На підставі зазначеного адвокат просить про задоволення скарги.

Заявник та суб`єкт оскарження в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав, просив задовольнити.

Також до суду надійшли заперечення на скаргу від адвоката ОСОБА_6 , яка, зазначила, що скарга безпосередньо стосується інтересів її клієнта ОСОБА_7 . Посилається на те, що захист прав та інтересів заявника має відбуватися в рамках кримінального провадження №0000380, а не шляхом реєстрації нових безпідставних кримінальних проваджень. До обов`язків народного депутата не входило вирішення питань, про які зазначала заявник, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності вже сплили. Просила у задоволенні скарги відмовити.

Враховуючи, що суду надано достатньо матеріалів для розгляду скарги по суті, з метою не допущення порушення розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника та суб`єкта оскарження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів скарги, 27.05.2025 представник заявника ОСОБА_5 звернувся до Голосіївського УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.

У скарзі зазначалося про те, що з 2015 року ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_8 отримували погрози та піддавалися шантажу з метою отримання грошей.

Вважаючи звернення до правоохоронних органів ризикованим, у 2015 році вони звернулися за допомогою до народного депутата ОСОБА_7 , просили посприяти у публічному розголосі їх історії, зверненні до компетентних органів та унеможливленні тиску з боку місцевих структур.

Разом з тим, ОСОБА_7 не відреагував на їх прохання жодним чином, у зв`язку з чим у 2016 році ОСОБА_4 та ОСОБА_8 отримали погрози підпалу будинку, використання проти них гранати. У їх двір було кинуто гранату. В період з липня по серпень 2016 році їх почали шантажувати, вимагаючи 1 млн доларів за залишення їх в спокої.

Бездіяльність ОСОБА_7 призвела до того, що в рамках кримінального провадження №0000380 на майно матері ОСОБА_4 - ОСОБА_9 було накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на об`єкти нерухомості.

На думку ОСОБА_4 , народний депутат ОСОБА_7 , зловживаючи довірою, неналежно розглянув подані нею та ОСОБА_8 звернення, що призвело до несприятливих наслідків для неї та її сім`ї, зокрема, її матері, в якої було арештовано майно, тобто заподіяно майнову шкоду шляхом обману або зловживанням довірою.

Як зазначав заявник, на його думку, у діях ОСОБА_7 вбачалися ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 КК України.

Вбачається, що до заяви про вчинення кримінального правопорушення заявником було додано звернення ОСОБА_4 до народного депутата ОСОБА_7 від 21.01.2015, згідно змісту якого їй та чоловіку заявника - ОСОБА_8 з початку 2015 року почали погрожувати різні люди в смс-повідомленнях, що надходили на їх особисті телефони.

ОСОБА_4 вважала, що такі погрози відбувалися з метою вимагання грошей і підозрювала, що вони надходять і від працівників правоохоронних органів міста Одеси.

Посилаючись на ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус народного депутата України», ОСОБА_4 просила ОСОБА_7 посприяти їй у вирішенні цієї ситуації.

До звернення ОСОБА_4 не було додано жодних доказів.

Аналогічне звернення до ОСОБА_7 , без додатків, було подано 20.01.2015 також ОСОБА_8 , який просив захистити його та сім`ю від свавілля правоохоронних органів міста Одеси.

Вбачається, що до заяви про вчинення кримінального правопорушення заявником було додано фото смс-повідомлень, з яких вбачається, що погрози надходили в період з 15.03 по 18.09 з телефонних номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Зі змісту однієї з смс, що була відправлена з номеру НОМЕР_4 видно вимогу оплатити рахунок на протязі трьох днів, до 29.09.2016.

Згідно ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.03.2020 у справі №991/2266/20, у кримінальному провадженні №0000380 за клопотанням прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури накладено арешт на майно ОСОБА_9 .

Вивчивши долучені до скарги документи, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у скарзі обставини щодо звернення ОСОБА_4 і ОСОБА_8 до народного депутата ОСОБА_7 від 20.01.2015 підтверджуються долученими до заяви про вчинення кримінального правопорушення доказами, зокрема, текстами звернень.

Разом з тим, самі по собі звернення заявника та її чоловіка до народного депутата ОСОБА_7 не можуть свідчити про наявність у діях цього народного депутата ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 КК України.

Статтею 24 Закону України «Про статус народного депутата України» визначено коло обов`язків народного депутата серед який у п.13 визначено, що Народний депутат зобов`язаний розглядати звернення виборців відповідно до вимог та в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян». Народний депутат розглядає всі одержані ним пропозиції, заяви та скарги виборців, узагальнює їх, за необхідності вносить відповідні пропозиції до Верховної Ради України та її органів, а також до органів державної влади та органів місцевого самоврядування. У разі необхідності народний депутат надсилає пропозиції, заяви та скарги громадян органам державної влади, органам місцевого самоврядування та їх посадовим особам, установам та організаціям, до повноважень яких входить розгляд звернень громадян чи вирішення порушених у них питань по суті. Про результати розгляду пропозицій, заяв та скарг громадян органи та посадові особи зобов`язані повідомити громадянина, від якого надійшло звернення, і народного депутата у терміни, встановлені Законом України «Про звернення громадян».

При цьому Законом України «Про статус народного депутата України» не встановлено обов`язку народного депутата реагувати певним чином на кожне звернення та надсилати такі звернення для розгляду до компетентних органів.

На основі наявних в матеріалах скарги відомостей, у слідчого судді відсутня можливість встановити яким чином народний депутат ОСОБА_7 відреагував на звернення ОСОБА_4 і ОСОБА_8 від 20.01.2015, а заявник не зазначає у своїй скарзі про те, що звернення її та ОСОБА_8 не були розглянуті у передбачений Законом строк.

Разом з тим, КК України не передбачена відповідальність народного депутата за те, що звернення не розглянуто у передбачений законодавством строк, або розглянуто в інший, ніж бажав би заявник, спосіб.

Народний депутат України не може підмінити собою, ані правоохоронний орган до повноважень якого входить розслідування злочинів, ані потерпілу особу якій завдано шкоду внаслідок дій описаних в заяві про вчинення злочину дій.

Враховуючи зазначене, зазначені у скарзі доводи щодо наявності відомостей, які свідчать про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення за обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення за ст. 192 КК України, слідчий суддя вважає безпідставними.

При цьому, слідчий суддя встановив, що текст заяви про вчинення кримінального правопорушення та долучених до неї доказів може свідчити про наявність відомостей про вчинення щодо ОСОБА_4 та її чоловіка кримінального правопорушення особами, які погрожували їм і вимагали грошові кошти.

За таких обставин, заявник та її чоловік, як потерпілі, мали б підстави для звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення, про яке вони зазначили у зверненнях до народного депутата ОСОБА_7 до правоохоронних органів у передбаченому КПК України порядку.

Разом з тим, скарга не стосується невнесення до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за обставин, викладених у зверненнях до народного депутата ОСОБА_7 , а стосується лише відомостей про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що він не належним чином відреагував на ці звернення.

За таких обставин, слідчий суддя позбавлений можливостей оцінити в належний спосіб необхідність внесення будь-яких інших, ніж зазначено у скарзі, відомостей до ЄРДР.

Крім того, заявник просила внести до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 КК України, у 2015 році.

Слідчий суддя звертає увагу, що найбільш суворе покарання, яке могло б бути призначено за вчинення цього кримінального правопорушення, це обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно положень статей 12, 49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення такого кримінального правопорушення визначався у два роки.

Отже, строк притягнення до кримінальної відповідальності за описані в заяві про вчинення кримінального правопорушення події на сьогоднішній день сплив.

Слід зазначити, що накладення арешту на майно ОСОБА_9 стосується судового рішення, законність якого не може бути перевірена під час досудового розслідування після внесення таких відомостей до ЄРДР.

Так, відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Незгода із прийнятим суддею процесуальним рішенням, та подання у зв`язку з цим заяви про кримінальне правопорушення, може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявника та його незгоди з процесуальним рішенням суду щодо накладення арешту на майно не достатньо для висновку про наявність кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які серед іншого полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 1 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, наступає після спливу 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у тісному взаємозв`язку з положеннями ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) наголосив: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених вище.

Наведене дає підстави вважати, що внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатньо відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення. КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, однак не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, зокрема, у постанові від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18 про те, що «якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку, чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».

Отже бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Проаналізувавши подану скаргу та долучені до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 КК України.

Враховуючи зазначене, бездіяльність з боку уповноважених осіб Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві відсутня.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість вимог скарги, а відтак про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених службових осіб Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1