Справа №191/2049/25
Провадження № 1-в/191/326/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що клопотання не підлягає задоволенню, так як суми викраденого майна значно перевищують розмір 2 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.11.2023 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні 04.09.2023 р. (вартість викраденого майна становила 8342,81 грн.) кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке було призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, покарання призначеного за вироком Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць.

Вироком Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 31.05.2023 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні 20.11.2022 р. (вартість викраденого майна становила 10717,74 грн.) кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та 23.11.2022 року (вартість майна становила 6486,31грн.) кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Призначено покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст.190 КК України - 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (до 2481 грн. у 2022 році та до 2684 грн. у 2023 році) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинив крадіжки 04.09.2023 року та 20.11.2022 року, де суми викраденого складали 8342,81 грн. та 10717,74 грн. відповідно, а також 23.11.2022 року - шахрайство на суму 6486,31 грн., що значно перевищують 2 прожиткових мінімумів доходів громадян у відповідному році, то суд приходить до висновку про відсутність підстав для його звільнення від призначеного покарання за раніше вказаними вироками.

Таким чином, клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.537, 539 КПК України, ст.74 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від призначеного судом покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1