Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/1621/25
Провадження 1-кс/279/578/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої вирішується клопотання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростень клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором у кримінальному провадженні прокурор Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000197 від 13.03.2025, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка, Донецької області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, не інвалід, на утриманні осіб не має, раніше судимий в останнє: 07.10.2014 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ч.2ст.185, ч.2ст.190, ч.1ст.70КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2025 до суду надійшло клопотання слідчої СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором окружної прокуратури в Житомирській області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000197 від 13.03.2025, щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 достовірно знаючи про те, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, вчинив повторно умисний злочин проти власності за наступних обставин.

08.03.2025 близько 04:20 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишаться непоміченими для сторонніх осіб, шляхом пошкодження бокових дверей проник до приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, а саме: мікрохвильову піч торгівельної марки «Samsung» G2712NR в корпусі білого кольору вартістю 1150 грн. та алюмінієву драбину торгівельної марки «Itoss» 917 із 7 сходинками, висотою 2.2 м. вартістю 2336 грн., що належать ОСОБА_8 , чим заподіяв потерпілому матеріального збитку на загальну суму 3486 грн., та з викраденим з місця події зник. Після цього викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

13.03.2025 року СВ Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області відомості про вказане кримінальне правопорушення, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У вчиненні вказаного вище злочину підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Костянтинівка, Донецької області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, не інвалід, на утриманні осіб не має, раніше судимий в останнє: 07.10.2014 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, м.т. НОМЕР_1 .

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_8 в якій зазначив, що невідома особа вчинила крадіжку його майна, а саме: мікрохвильової печі «Samsung» білого кольору та алюмінієвої драбини з приміщення, що за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті чого йому було завдано йому матеріальної шкоди.

-протоколом огляду місця події від 12.03.2025 року за адресою: м. Коростень, вул. Героїв Чорнобиля 8, де було вчинено крадіжку;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від. 13.03.2025 року, який показав, що орендує комерційне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в якому на даний час проводяться ремонтні роботи. Близько місяця тому він робочим, які здійснюють ремонт привіз свої особисті речі, а саме: мікрохвильову піч торгівельної марки «Samsung» білого кольору та алюмінієву драбину, для того щоб вони використовували у своїх потребах. 12.03.2025 року він приїхав на об`єкт, щоб подивитися як проходять ремонті роботи, та виявив відсутність своїх речей а саме: мікрохвильову піч марки «Samsung» G2712NR білого кольору та алюмінієву драбину марки «Itoss» 917. Після цього він звернувся до поліції, так як невідома особа викрала майно, чим було завдано йому матеріальної шкоди;

-протоколом огляду місця події від 12.03.2025 року в ході якого вилучено у ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 викрадене майно, а саме: мікрохвильову піч марки «Samsung» G2712NR білого кольору та алюмінієву драбину марки «Itoss» 917;

-Протоколами допиту понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які показали, що ОСОБА_5 видав добровільно викрадені речі, а саме: мікрохвильову піч марки «Samsung» G2712NR білого кольору та алюмінієву драбину марки «Itoss» 917 та який під час вилучення пояснив, що дані речі він викрав із приміщення за адресою: м. Коростень, вул. Героїв Чорнобиля 8;

- протоколом огляду предметів від 18.04.2025 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 впізнає свої речі а саме: мікрохвильову піч марки «Samsung» G2712NR білого кольору та алюмінієву драбину марки «Itoss» 917, які були викрадені з приміщення, що за адресою: м. Корсотень, вул. Героїв Чорнобиля 8;

-судовою товарознавчою експертизою, якою встановлено вартість викраденого майна;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 24.03.2025 року, який показав, що 08.03.2025 року в нічний час він разом із ОСОБА_12 проходили по вул. Героїв Чорнобиля в м. Коростень поблизу магазину «Технолюкс». Проходячи арку біля вказаного магазину вони побачили, що дерев`яні бокові двері, які ведуть у приміщення колишньої стоматологічної клініки, що по вул. Героїв Чорнобиля 8, вони проникли у приміщення та через деякий час він вийшов із приміщення та пішов по своїх справах, а ОСОБА_13 залишився у приміщенні. В подальшому йому ОСОБА_13 зізнався, що у вищевказаному приміщенні вчинив крадіжку.

-Вилучено відеозапис з камер відеоспостереження магазину «Технолюкс», що по вул. м. Коростень, вул. Героїв Чорнобиля 6, в ході огляду відеозапису було зафіксовано, що о 04:20 год. 08.03.2025 року невідома особа чоловічої статі несе з правої сторони у руках алюмінієву драбину.

- Проведено огляд відеозапису за участю свідка ОСОБА_11 , який на відеозаписі впізнає ОСОБА_5 , який 04:20 год. 08.03.2025 року несе викрадену алюмінієву драбину;

-Проведено слідчий експеримент із свідком ОСОБА_11 в ході якого він розповів та показав, як ОСОБА_14 проник до приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав мікрохвильову піч марки «Samsung» G2712NR білого кольору та алюмінієву драбину марки «Itoss» 917.

-Іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах воєнного стану, повторно тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий майновий злочин за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

31.03.2025 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

21.04.2025 року було винесено постанову про оголошення ОСОБА_5 у розшук, так як його місцезнаходження було не відоме.

25.04.2025 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 було встановлено та доставлено до Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області для вручення повідомлення про підозру та проведення ряд слідчих дій.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину передбаченого ч.4 ст.185 КК України та наявність ризиків, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення ставить питання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1.Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України)

Ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочини, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років. Крім цього, ОСОБА_5 вже переховувався від органів досудового розслідування на виклики не з`являвся та перебував у розшуку, а також, підозрюваний постійного місця проживання не має, та бомжує.

2.Ризики незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, так як знає де проживають свідки, а тому в органу досудового розслідування є достатні відомості вважати, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на свідків та вмовлянням, психологічним примусом змусити останніх змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даних кримінальних правопорушень, а тому існує ризик що ОСОБА_15 перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

3.Ризики вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 будучи особою який неодноразово засуджений до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок та вкотре вчинив майновий злочин, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став і продовжує систематично вчиняти умисні майнові злочини і застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе гарантувати належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним спробам перешкоджати досудовому розслідуванню.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_5 просить не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, з підстав, що не мав на меті переховуватися від правоохоронних органів, не прийшов вчасно для вручення повідомлення про підозру до СВ Коростенського РУП в Житомирській області, оскільки йому ніхто про це не повідомляв, у зв`язку із тим, що наразі безхатченко то не знав, що його шукають. На даний час постійно перебуває біля магазину «Фора», коли йому зателефонували прийшов на вимогу слідчого, просить не застосовувати до нього захід у виді тримання під вартою.

Вислухавши підозрюваного, доводи прокурора, повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам КПК України, його копію підозрюваний отримали завчасно.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділенням Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000197 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25.04.2025 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя переконався, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Клопотання мотивовано тим, що відповідно до вимог ч.5 ст.176, ст.184 ч.1 п.4 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у ст.177 ч.1 п.1,3,4,5 КПК України.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, він не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.

Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 р., у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.). Отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, враховує і положення, що передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 р. тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти росії» (рішення від 01.06.2006 р.) Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, такий висновок зроблений виходячи лише з того, що підозрюваний не має постійного місця проживання; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, втім відомостей, що підтверджували означене, слідчому судді не надано. Так, в клопотанні формально зазначено, що підозрюваний може впливати на свідків, при цьому не зазначено яким чином ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив, або тиск.

Окрім цього слідчим суддею, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, враховується розумність і співрозмірність обмеження прав підозрюваного внаслідок застосування до нього самого суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою і вчинком в якому ОСОБА_5 підозрюється. Так, сума викраденого майна, в крадіжці, якого підозрюється ОСОБА_5 , становить 3486 гривень, тобто сума на яку було викрадено майно межує із сумою за викрадення якої кримінальна караність взагалі усунена, тоді як тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У справі "Третьяков проти України" від 29.09.2011 ЄСПЛ констатував порушення ст.5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою

Судом встановлено відсутність в клопотанні аргументів слідчої про те, що до підозрюваного неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. У судовому засіданні прокурор також не надала відповідних аргументів.

Отже, клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційним меті, яка ставиться до їх застосування.

Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання в цій частині.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що він не має постійного місця проживання, раніше судимий, разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, та з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, доцільним та обґрунтованим є на час досудового провадження, оскільки в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

Керуючись ст.131, 132, 176, 179, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000197 від 13.03.2025, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка, Донецької області, громадянин України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 діб до 23.06.2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, зокрема:

- прибувати до слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирської області за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, слідчого або прокурора;

- повідомляти суд, слідчого або прокурора про зміну свого місця перебування;

- утримуватися від спілкування будь-якими засобами з свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Житомирської апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 28.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_17