Провадження №1-кп/524/304/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі колегії суддів:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Знам`янка Кременчуцького району, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває кримінальне провадження №0001642 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, наявних ризиків переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 просили застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Представники потерпілих підтримали клопотання прокурора.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думки учасників судового розгляду, доходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ухвали суду від 02.07.2025 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 спливає 29 серпня 2025 року.

Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, його стан здоров`я, матеріальне становище, з метою запобіганням ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобіганням спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає недостатнім застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому відносно обвинуваченого необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст..183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177,178 КПК України, має право не визначити розмір застави, у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства або погорозою його застосування.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, а тому колегія суддів не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 194, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, а саме до 20 вересня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_10

Судді ОСОБА_11

ОСОБА_12