Провадження № 1-кс/752/5302/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 17.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло означене клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме вилученого в ході проведення обшуку 12.06.2025, на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 10.06.2025, за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 62 500 (шістдесят дві тисячі п`ятсот) Євро.

Судовий розгляд вказаного клопотання був призначений на 18.06.2025 року та за клопотаннями обох сторін кримінального провадження відкладений на 22.07.2025 року з урахуванням перебування слідчого судді ОСОБА_1 у плановій щорічні відпустці.

22.07.2025 року особи, що беруть участь у розгляді клопотання про накладення арешту на майно не з`явились, однак прокурором ОСОБА_3 на електрону адресу суду було надіслано клопотання про розгляд питання про арешт майна за його відсутності.

Судовий розгляд вказаного клопотання був відкладений на 28.07.2025 року для надання можливості сторонам прибути в судове засідання та висловити свої пояснення щодо необхідності накладення арешту чи відмови у задоволенні клопотання прокурора.

28.07.2025 року на електрону адресу Голосіївського районного суду міста Києва надійшов лист слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 із клопотання про долученням до матеріалів справи копії постанови про закриття кримінального провадження № 0000032 від 17.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Також долученою постановою вирішено питання про повернення речових доказів власникам.

Вирішуючи клопотання прокурора слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, та пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК передбачений арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Абзацами 1-3 частини 3 статті 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу. Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 2 цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на долучену слідчим постанову про закриття кримінального провадження № 0000032 від 17.01.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, необхідність накладення арешту на майно беззаперечно відсутня.

Отже, слідчий суддя вважає, що належним рішенням за результатом розгляду клопотання прокурора про арешт майна є ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання, оскільки ст.ст. 170-173 КПК України не передбачають інших процесуальних рішень слідчого судді у даному випадку.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1