Справа № 331/5923/24
Провадження № 1-кп/331/366/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

провівши у залі суду у м. Запоріжжя у відкритому судовому засіданні в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000106 від 16.09.2024 та №0000133 від 06.11.2024 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда Республіки Казахстан, українця, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК, ст. 390-1 України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК, ст. 390-1 України

У судовому засіданні прокурором подане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на фактичні обставини інкримінованих правопорушень, які були встановленні під час досудового розслідування, які у повному обсязі викладені у тексті обвинувальних актів. Також, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень. Наявність ризиків обґрунтовує поведінкою обвинуваченого у суді, а також матеріалами, що його характеризують. Також звертає увагу суду, що під час судового розгляду ОСОБА_6 відповідних висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти відносно потерпілої домашнє насильство.

Письмове клопотання про обрання запобіжного заходу вручене обвинуваченому та його захиснику у встановленому законом порядку. До розгляду клопотання від його вручення пройшов термін, визначений процесуальним законом.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Обвинувачений заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказав, що не бажає перебувати в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Не заперечував, що після направлення обвинувального акту до суду, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Свої неявки пояснив тим, що працював, або перебував у стані алкогольного сп`яніння, також не з`являвся, оскільки думав, що не може з`явитися без дружини. .

Захисник зазначив увагу на те, що прокурором не доведено неможливість застосування менш суворих запобіжних заходів. Заперечував проти доручення наданих прокурором доказів, адже прокурором було порушено процедуру, передбачену ст.. 290 КПК України. Вказані докази стороні захисту не відкриті, у зв`язку із чим докази є недопустимими.

Потерпіла клопотання прокурора залишила на розсуд суду. Вказала, що ОСОБА_6 іноді веде себе взірцево, а іноді продовжує вчиняти відносно неї домашнє насильство.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.

У провадження Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 16.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Під час досудового розслідування обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Окрім того, у провадження Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 06.11.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року обвинувачений ОСОБА_6 у зв`язку із неодноразовою неявкою у судове засідання був підданий примусовому приводу.

Ухвалою від 11.02.2025 обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку із систематичним ігноруванням призначених судових засідань оголошено у розшук.

24.02.2025 обвинувачений був доставлений до суду у стані сильного алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, йому була вручена повістка у наступне судове засідання.

Ухвалою суду від 05.03.2025 для забезпечення явки обвинуваченого було постановлено здійснити його примусовий привід у судове засідання.

Ухвалою суду від 02.05.2025 для забезпечення явки обвинуваченого було постановлено здійснити його примусовий привід у судове засідання.

Ухвалою суду від 23.06.2025 для забезпечення явки обвинуваченого було постановлено здійснити його примусовий привід у судове засідання.

Під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

При вирішенні питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується фактом направлення обвинувальних актів до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом.

При вирішенні питання щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які зазначено стороною обвинувачення у клопотанні, із ступеня тяжкості кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого.

Наявність ризику переховування підтверджується поведінкою обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, де останній неодноразово до суду в судові засідання не з`являвся. Під час розгляду кримінального провадження судом, обвинувачений чотири разі піддавався примусовому приводу, у зв`яжу із умисним ухиленням від участі у судових засіданнях, оголошувався у розшук. Також суд н може ігнорувати, що навіть після доставляння до суду, роз`яснення обов`язку явки до суду, та наслідків ухилення від такої явки, обвинувачений не виконував обов`язку явки у судове засідання. Жодних поважних причин неявки до суду, обвинувачений не зміг назвати. Лише абстрактно вказував на перебування на роботі, однак конкретних дат, коли працював, назвати не зміг. З огляду на вказані обставини, суд вважає ризик ухилення від суду дуже високим.

Надаючи оцінку ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, суд враховує що обвинувачений та потерпіла проживають за однією адресою, а також той факт, що свідки не допитані у судовому засіданні. З огляду на ці обставини, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є середнім.

Суд також оцінює ризик повторного вчинення кримінального правопорушення як високий з огляду на те, що обвинувачений після направлення обвинувального акту до суду, продовжував вчиняти домашнє насильство відносно потерпілої, що підтверджується поясненнями самого обвинуваченого під час розгляду клопотання.

Суд вважає, що клопотанням прокурора доведені обставини, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпеченими належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання застосовувався до обвинуваченого, однак це не сприяло належній процесуальній поведінці. До суду не надходило заяв від поручителів, та обвинувачений не заявляв про можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави. Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд вважає за неможливе, з огляду на встановлення ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, і той факт, що обвинувачений та потерпіла проживають разом.

Крім того, частиною четвертою статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

З огляду на вказаний припис закону, суд вважає за можливе не визначати заставу, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись 178, 179,194, 217, 314-316 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити з 01 серпня 2025 року 12 год 00 хвилин до 29 вересня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 05 серпня 2025 року о 12 год. 45 хв.

Суддя: ОСОБА_1