Справа №295/4797/25
УХВАЛА

15.05.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУПН в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , внесене в кримінальному провадженні №0000039 від 16.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідча звернулася із указаним клопотанням про продовження строку тримання під вартою, в якому послалася на те, що 16.03.2025 близько 03 години 00 хвилин, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибули до території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де в останніх виник умисел на проникнення до житлового будинку розташованого за вказаною адресою, який належить і перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підійшли до вказаного житлового будинку та керуючись мотивами, спрямованими на порушення недоторканості житла, що виражається у незаконному проникненні до нього, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, усупереч вимогам статті 30 Конституції України, яка гарантує недоторканність житла, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом пошкодження вхідних дверей будинку незаконно проникли до приміщення вказаного житлового будинку, чим порушили недоторканість житла потерпілого. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла. Крім того, у вказаний час та за вказаних обставин у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які незаконно перебували в приміщенні будинку АДРЕСА_1 де на той час відпочивали, а саме спали ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , виник злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, спричинення побоїв, залякування, завдання сильного фізичного болю та страждання з метою примусити потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вчинити дії, що суперечать їх волі. В цей час ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи на меті помститися потерпілому ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за те, що ті, на їхню думку, негативно висловлювалися відносно невстановленої особи з метою отримання від потерпілих зізнання та вибачення, почали наносити потерпілим удари ногами та руками в хаотичному порядку в різні частини тіла (голова, тулуб, кінцівки), не реагуючи на їх прохання припинити наносити удари, таким чином піддавши останніх катуванню. Вказані дії тривали близько 20 хвилин без розриву у часі. В цей же час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діючи з єдиним умислом спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень, спричинення побоїв, залякування, завдання сильного фізичного болю та страждання потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 знімали дії ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на мобільний телефон, а також висловлювали на адресу потерпілих погрози, тим самим своїми діями підбурювали дії ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , та таким чином своїми діями та присутністю пригнічували їх волю до супротиву. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_9 спричинили потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців, саден та крововиливу на голові, обох верхніх та нижніх кінцівках та спині, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток спинки носа, синця та садна на спинці носа, синців на повіках обох очей, крововиливу на кінчику язика, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю та морального страждання шляхом нанесення побоїв, вчинених з метою примусити особу вчинити дії що суперечать її волі за попередньою змовою групою осіб. Крім того, у ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , у вказаний час та за вказаних обставин, виник спільний злочинний умисел на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а саме грошовими коштами останніх. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , висловлюючи словесні погрози фізичною розправою, які потерпілий ОСОБА_10 сприймав як реальні погрози для життя та здоров`я почав вимагати грошові кошти, на що останній повідомив що не має грошових коштів ні готівкою, ні на картковому рахунку, що підтвердив зайшовши в особистий кабінет онлайн-банкінгу. В подальшому розуміючи відсутність грошових коштів у ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 з метою отримання грошових коштів почали висловлювати словесні погрози фізичною розправою, на адресу потерпілого ОСОБА_11 , які останній сприймав як реальні погрози для життя та здоров`я. З цією метою ОСОБА_9 висловив вимогу до потерпілого ОСОБА_11 , щоб останній надав йому грошові кошти у сумі 2000 грн. на що потерпілий повідомив, що немає грошових коштів. Після отримання відмови ОСОБА_9 та ОСОБА_4 почали погрожувати потерпілому фізичною розправою, а саме спричиненням тілесних ушкоджень, а ОСОБА_9 висловив погрози вчинення насильства із застосування ножа, вказані погрози із врахуванням ситуації яка склалась, страждань, тілесних ушкоджень та спричинення болю потерпілий ОСОБА_11 сприйняв як реальні, які можуть бути виконані, у зв`язку з чим погодився перерахувати грошові кошти в сумі 2000 грн. Отримавши згоду на перерахування коштів ОСОБА_4 надав номер власної банківської картки АТ «ПУМБ» НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_11 за допомогою мобільного застосунку «Приват24» з власної банківської картки АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 здійснив переказ грошових коштів в сумі 2000 гривень. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, тобто розбій, а саме - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

В клопотанні слідча посилається на докази, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187 КК України, що підтверджується, зокрема, протоколом огляду місця події від 16.03.2025; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 від 16.03.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 16.03.2025; висновком експертизи №369 від 17.03.2025; протоколом огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 від 16.03.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 16.03.2025; висновком експертизи №370 від 17.03.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду предмету, відеозапису від 18.03.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 19.03.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

10.04.2025 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира стосовно підозрюваного ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.05.2025 року.

Слідча в клопотанні зазначає, що строк обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою закінчується 18.05.2025, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно завершити проведення судових портретних експертиз, провести слідчі експерименти за участі підозрюваних, здійснити інші процесуальні дії.

В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу слідча вказала, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу продовжують існувати і не зменшились, посилається на наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, слідча за погодженням із прокурором просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 19.06.2025 (включно).

В судовому засіданні слідча та прокурор підтримали клопотання та просили задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання. Захисник вказує, що ризики не доведені, а тому просив застосувати цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000039від 16.03.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187 КК України.

19.03.2025 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187 КК України.

10.04.2025 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме: 18.05.2025 року (включно) в межах строку досудового розслідування.

Постановою в.о.керівника Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_13 від 13.05.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 16.03.2025,до трьох місяців, тобто до 19.06.2025 року.

Статтею 199 КПК України врегульований порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, котрі за наведеною у статті 12 КК України класифікацією відносяться до особливо тяжкого та тяжкого злочину.

Слідчий суддя має обрати такий запобіжний захід, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

При розгляді судом клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З матеріалів клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не змінилися, а продовжують існувати, у зв`язку з чим необхідність у застосуванні запобіжного заходу не відпала, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам.

Викладене в сукупності з наявною обґрунтованою підозрою, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, переконує слідчого суддю у наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що стороною захисту не доведено і не наведено обґрунтованих аргументів, що заявлені стороною обвинувачення ризики зменшились, не доведено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваним, а тому задовольняє подане клопотання.

Розмір застави не визначається слідчим суддею в силу ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 197, 199, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 18.06.2025 року.

Строк дії ухвали встановити до 18.06.2025 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 20.05.2025 о 14-20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1