Справа № 461/2501/25
Провадження № 1-кп/461/417/25
УХВАЛА

14.05.2025 року Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000686 від 27.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч.1 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Галицькому районному суді м. Львова перебуває вказане кримінальне провадження.

Захисником обвинуваченої ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні було заявлено клопотання про повернення обвинувального акту. Свої вимоги останній мотивував тим, що в порушення вимог п. 3, 8 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не вказано анкетних відомостей викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) та розмір пропонованої винагороди викривачу.

Поряд з цим, ОСОБА_4 обвинувачується, в тому числі, у зловживанні впливом, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке згідно з приміткою до ст. 45 КК України є корупційним.

Захисник зазначає, що заяву про вчинення корупційного правопорушення обвинуваченою ОСОБА_4 06 листопада 2024 року подав ОСОБА_6 .

Згідно пам`ятки про процесуальні права та обов`язки викривача ОСОБА_6 своїм підписом засвідчив отримання 06 листопада 2024 року цієї пам`ятки та ознайомлення з правами та обов`язками викривача у кримінальному провадженні.

Таким чином, на думку захисника, ОСОБА_6 з моменту подання заяви про вчинення ОСОБА_4 корупційного правопорушення набув процесуального статусу викривача у кримінальному провадженні №0000686 від 27.06.2024.

Зазначені недоліки, на переконання сторони захисту, перешкоджають призначенню судового розгляду такого обвинувального акту, у зв`язку з чим захисник просить суд повернути такий акт прокурору для усунення зазначених недоліків.

Обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання захисника.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника про повернення обвинувального акту заперечила. Зазначила, що гр. ОСОБА_6 є заявником у вказаному кримінальному провадженні. Припустила, що дійсно останньому слідчим надавалась для підпису пам`ятка про права та обов`язки викривача. Поряд з цим, процесуальних рішень про надання останньому статусу викривача у вказаному кримінальному провадженні не ухвалювалось, відомостей про нього як про викривача до відповідного реєстру не вносились. Наголосила, що на виконання вимог КПК України, у обвинувальному акті чітко зазначено, що викривачів у кримінальному провадженні немає, винагорода не пропонується, а тому підстав для повернення обвинувального акта немає.

Суд, дослідивши обвинувальний акт, заслухавши думки учасників судового провадження, проаналізувавши доводи клопотання захисника про повернення обвинувального акту, дійшов таких висновків.

Згідно з ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. При цьому необхідно звернути увагу, що законодавець встановлює не обов`язок суду, а саме право повернути обвинувальний акт прокурору (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

У світлі вищезазначеної норми вбачається, що для ухвалення рішення про повернення обвинувального акту суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

За змістом п.п. 3-1, 8-1 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт дійсно має містити анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також розмір пропонованої йому винагороди. Тобто зазначення викривача є гарантією для забезпечення прав останнього у кримінальному процесі.

Відповідно до п. 16-2 ч. 1 ст. 3 КПК України викривачем є фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

За своїм процесуальним статусом викривач, відповідно до положень Кримінального процесуального законодавства, а також Закону України «Про запобігання корупції» є заявником із ширшим колом процесуальних прав та гарантіями захисту. Крім цього, згідно зі ст. 130-1 КПК України, викривач має право на виплату винагороди. Таким чином в українське законодавство інститут викривача був введений з метою забезпечення державного захисту викривачів корупції, про що також свідчить зміст Пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо викривачів корупції».

Відповідно до пояснень прокурора у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_6 має статус заявника у кримінальному провадженні, а не викривача. Не виключає, що слідчий під час досудового розслідування ознайомив його з пам*яткою про права та обов*язки викривача, однак процесуальних рішень про надання йому такого статусу не виносилось. Зазначене не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Статтею 60 КПК України передбачено, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію, отримувати витяг з ЄРДР, подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи, отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

У роз`ясненнях Національного агентства з питань запобігання корупції (далі НАЗК) № 5 від 23 червня 2020 року «Щодо правового статусу викривача» вказано, що викривачем є фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання.

У цих роз`ясненнях визначено обов`язкові ознаки викривача, а саме: володіння інформацією про можливі факти корупційних правопорушень фактичні дані, а саме про обставини правопорушення, місце і час його вчинення, особу, яка вчинила правопорушення; переконання у достовірності відповідної інформації; отримання інформації у зв`язку з трудовою, професійною, господарською, науковою діяльністю, проходженням служби чи навчання або участю у передбачених законодавство процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання; особа повідомила інформацію через внутрішні канали керівнику, регулярні канали спеціально уповноваженим суб`єктам та зовнішні канали.

У випадку відсутності хоча б однієї з вказаних істотних ознак особа не може вважатися викривачем.

У цих роз`ясненнях також зазначено, що особа, яка надала повідомлення, не є викривачем, якщо інформація: не містить фактичних даних, а саме про обставини правопорушення, місце і час його вчинення, особу, яка вчинила правопорушення; стала їй відома не у зв`язку з трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням служби чи навчання або участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що «викривачів у кримінальному провадженні немає, винагорода не пропонується».

На час підготовчого судового засідання на адресу суду не надходило заяв від імені ОСОБА_6 щодо необхідності забезпечення його прав.

На підставі викладеного суд відхиляє доводи сторони захисту щодо повернення обвинувального акту прокурору з підстав відсутності в обвинувальному акті відомостей про викривача. Крім цього, суд зазначає, що відсутність відомостей про викривача жодним чином не обмежує прав обвинуваченого та сторону захисту.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000686 від 27.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2, ч.1 ст. 366 КК України, - відмовити.

Повний текст ухвали проголошено 19 травня 2025 року, о 16 год. 30 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1