Справа № 461/2387/25
Провадження № 1-кс/461/2863/25
У Х В А Л А

про арешт майна

05.05.2025 року. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,-

в с т а н о в и в :

Старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001157 від 13.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, та те, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказане нерухоме та рухоме майно підлягатиме конфіскації.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику представника власника майна, та у відсутності прокурора.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001157 від 13.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 317 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправність своїх дій, у невстановлений слідством час, однак не пізніше 06.01.2025, діючи умисно, всупереч «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, із наступними змінами та доповненнями, діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу психотропних речовин, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб з метою збуту психотропних речовин.

Так, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місті, не пізніше 06.01.2025, вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 з метою реалізації спільного умислу, спрямованого на організацію та утримання місця для незаконного виготовлення психотропних речовин, з подальшим виготовленням цих речовин ОСОБА_6 , а саме у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

З метою реалізації спільного умислу, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, облаштували у вищевказаній квартирі відповідне обладнання та створили відповідні умови для виготовлення особливо небезпечних психотропних речовин - PVP та 4-ММС (4-метилметкатинон) та в подальшому здійснювали утримання вказаної квартири, де використовуючи придбане заздалегідь відповідне обладнання, ОСОБА_6 виготовляв психотропні речовини та зберігав необхідне обладнання для виготовлення психотропних речовин.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в організації та утриманні місця для незаконного виготовлення психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, вказані дії містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Санкція ч. 2 ст. 317 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1