КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 24.03.2025 задоволено клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , та накладено арешт на два змиви речовини бурого кольору; предмет, схожий на гільзу; предмет, схожий на гільзу; предмет, схожий на гільзу; автомобіль марки «Toyota», моделі «Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору та ключі від вказаного автомобіля, які належать ОСОБА_9 ; автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключі від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та мобільний телефон марки «Самсунг», які належать ОСОБА_7 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключі _____________________________________________________________________________

Справа № 754/4002/25 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3732/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та мобільний телефон марки «Самсунг».

Апелянт зазначав, що власник майна ОСОБА_7 не приймав участі у розгляді клопотання, а про наявність оскаржуваної ухвали дізнався лише 25.04.2025 після отримання її копії.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що до клопотання не надано жодного доказу того, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення або одержано внаслідок його вчинення чи є доходами від нього.

Майданчик тимчасового тримання є майданчиком відкритого типу, а тому перебування автомобіля на відкритій місцевості викликає деструктивний вплив навколишнього середовища та може негативно вплинути на його технічний стан.

Необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, позбавляє законної можливості реалізовувати право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, що є грубим порушенням ст. 41 Конституції України та загальних засад кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто у відсутності власників майна, у тому числі ОСОБА_7 або його представника. Відомості про вручення ОСОБА_7 повідомлення про судове засідання, у справі відсутні.

Даних про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали, матеріали справи також не містять.

Як зазначив представник в апеляційній скарзі, та підтверджується даними долученої до апеляційної скарги розписки, повний текст оскаржуваної ухвали захисник ОСОБА_6 отримав 25.04.2025, тоді як подав апеляційну скаргу 30.04.2025.

Ураховуючи, що матеріали справи не містять інших відомостей про обізнаність власника майна або його представника із мотивами прийнятого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а відтак не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000835 від 18.03.2025 року за ч. 4 ст. 296 КК України, в ході якого встановлено, що 18.03.2025 приблизно о 16 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, пр. Червоної Калини, 17, поруч з магазином «Еко Маркет», невстановлені досудовим розслідування особи, перебуваючи у громадському місці, грубо порушили громадський порядок із застосуванням знаряддя для нанесення тілесних ушкоджень, чим спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Згідно даних клопотання,18.03.2025 слідчим проведено огляд ділянки місцевості розміром 10*10 м, що розташована на автомобільній стоянці навпроти одноповерхової будівлі магазину «Еко-маркет» за адресою: м. Київ, пр. Червоної Калини, 17, в ході якого було виявлено та вилучено: два змиви речовини бурого кольору; об`єкт № 1, предмет схожий на гільзу; об`єкт № 2, предмет схожий на гільзу; об`єкт № 3, предмет, схожий на гільзу.

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 від 18.03.2025, вилучені відповідно до протоколу огляду змиви речовини бурого кольору та гільзи, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000835.

Також, 18.03.2025 р. у період часу з 22 год. 31 хв. по 23 год. 10 хв. слідчим проведено невідкладний обшук транспортного засобу марки «Toyota», моделі «Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, власником якого є ОСОБА_9 , за адресою: м. Київ, вул. Рональда Рейгана, 2-В, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Toyota», моделі «Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору та ключі від вказаного автомобіля.

Згідно даних клопотання, допитаний свідок ОСОБА_13 показав, що 18.03.2025 р. приблизно о 16 год. 00 хв. на автомобілі марки «Тойота Камрі», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким він користується більше 5 років, він заїхав на паркувальний майданчик на ринку, що розташований за адресою: м. Київ, пр. Червоної Калини, 17, поруч з магазином «Еко Маркет». Під час паркування автомобіля, він почув як з паркувального майданчика лунають постріли у кількості не менше 2-3 разів та нецензурну лайку з натовпу, після чого він вибіг з автомобіля, залишивши двері відчиненими. Вибігши на вулицю, він побачив попереду припаркований автомобіль марки «Опель», позаду якого перебував ОСОБА_14 , за яким знаходились ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який забрав з рук ОСОБА_17 пістолет, та передав комусь із натовпу.

Через короткий проміжок часу, на паркувальному майданчику розпочалася штовханина з криками та нецензурними висловлюваннями між ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , ОСОБА_23 . Підійшовши до ОСОБА_17 , він побачив як останній тримається за лівий бік та в нього була на руці кров. Щоб уникнути подальшого конфлікту, він відвів ОСОБА_17 у той бік, де був припаркований автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», за кермом якого перебував ОСОБА_9 , у якого він попросив допомоги у тому, щоб завезти ОСОБА_17 до лікарні. У подальшому, він поїхав слідом за вказаним автомобілем до лікарні, що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, де ОСОБА_17 було госпіталізовано.

Згідно даних протоколу обшуку від 19.03.2025, цього ж дня у період часу з 01 год. 23 хв. по 02 год. 01 хв. слідчим проведено невідкладний обшук транспортного засобу марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_7 , за адресою: м. Київ, пр. Шухевича, 22, в ході якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключі від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрації транспортного засобу та мобільний телефон марки «Самсунг».

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 від 19.03.2025 вилучені відповідно до протоколу обшуку автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключі від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрації транспортного засобу та мобільний телефон марки «Самсунг» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000835.

19.05.2025 слідчий СВ Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на два змиви речовини бурого кольору; предмет, схожий на гільзу; предмет, схожий на гільзу; предмет, схожий на гільзу; автомобіль марки «Toyota», моделі «Land Cruiser 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору та ключі від вказаного автомобіля, які належать ОСОБА_9 ; автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключі від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та мобільний телефон марки «Самсунг», які належать ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 24.03.2025 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вищевказане майно.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вищевказана ухвала слідчого судді фактично оскаржена в частині накладення арешту на автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключі від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та мобільний телефон марки «Самсунг», які належать ОСОБА_7 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаного майна.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно ніким не оскаржена, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя посилався на необхідність арешту автомобіля марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключів від вказаного автомобіля, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та мобільного телефону марки «Самсунг» з метою їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК Україниарештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вилученого автомобіля марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключів від вказаного автомобіля, свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу та мобільного телефону марки «Самсунг», належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливість використання даного майна як доказу у кримінальному провадженні, та не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовим доказом вищевказане майно, слідчим у клопотанні та прокурором під час судового розгляду не доведено таку мету арешту транспортного засобу та вилучених у ньому речей, як збереження речових доказів.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, VIN НОМЕР_3 на праві власності належить ОСОБА_7 .

Викладені у клопотанні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, не містять даних про причетність власника вилученого майна - ОСОБА_7 до кримінально-протиправних дій, або безпосередню участь у вчиненні злочину особи, яка керувала вказаним автомобілем - ОСОБА_13 .

Надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за обставинами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що належний ОСОБА_7 транспортний засіб та виявлені у ньому ключі, свідоцтво про реєстрацію та мобільний телефон можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні, зокрема були предметом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як протокол обшуку так і інші долучені до клопотання матеріали не містять відомостей про те, що в ході обшуку транспортного марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 в ньому були виявлені сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які б давали підстави для висновку, що вказаний транспортний засіб має відношення до вчинення грубого порушення громадського порядку із застосуванням знаряддя для нанесення тілесних ушкоджень.

Долучена до клопотання постанова слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 від 19.03.2025 про визнання вищевказаного автомобіля, ключів та свідоцтва до нього, а також мобільного телефону речовим доказом у справі, містить лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин злочину, без обґрунтування висновку, яким ознакам речових доказів відповідає вказане майно.

Не містить таких відомостей і клопотання слідчого про арешт майна та долучені до нього матеріали.

Ураховуючи наведені обставини, клопотання про арешт майна не містить, тапрокурором не надано доказів того, що належне для ОСОБА_7 майно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000835.

Крім того, у клопотанні не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання майна, яке належить на праві власності третій особі.

Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді, який, наклавши арешт на майно третьої особи, не обгрунтував його відношення до обставин кримінальних правопорушень, та не перевірив, чи відповідає таке майно ознакам речових доказів у кримінальному провадженні.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на належне ОСОБА_7 майно не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, на думку колегії суддів, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді обмеження права власності здійснено в порушення вимог закону, а отже втручання в право на мирне володіння майном ОСОБА_7 здійснено без законних на те підстав, про що обгрунтовано зазначив апелянт в апеляційній скарзі.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню в частині накладення арешту на майно ОСОБА_7 з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_7 .

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року, - скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключі від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та мобільний телефон марки «Самсунг», які належать ОСОБА_7 .

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погодженого прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в частині накладення арешту на автомобіль марки «Toyota», моделі «Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, ключі від вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та мобільний телефон марки «Самсунг», які належать ОСОБА_7 .

У решті ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3