Справа № 576/984/24
Провадження № 1-кп/577/117/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
в скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст. 405, ч.4 ст.408 КК України,
Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24.02.2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.
На підставі ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянина України
ОСОБА_6 06.03.2022 року призвано на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2023 року
№ 37 солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і призначено на посаду стрільця третього стрілецького відділення третього стрілецького взводу першої стрілецької роти.
У свою чергу, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що він проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від її проходження, у порушення вищезазначених нормативно-правових актів, 19.09.2023 року приблизно о 18:00 год. вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив місце несення служби на ВОП «Середнє» у с. Вільна Слобода, Шосткинського району Сумської області, із зброєю та боєприпасами, а саме з метою ухилитися від військової служби без наміру її проходження в майбутньому, вчинене в умовах воєнного стану.
Так, ОСОБА_6 внаслідок дезертирства, не виконував обов`язки військової служби з 19.09.2023 року по 03.04.2024 року, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав.
03.04.2024 року ОСОБА_6 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_8 від 30.11.2023 року.
Також, відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24.02.2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.08.2022 року №177 молодшого сержанта ОСОБА_9 призначено на посаду водія третього стрілецького взводу першої стрілецької роти, та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.08.2022 року №51-РС зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 та визначено таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.07.2023 року №209 солдата ОСОБА_6 призначено стрільцем-помічником гранатометника третього стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27.07.2023 року №55-РС зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 та визначено таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.
Нормами ст.ст. 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Молодший сержант ОСОБА_9 за військовим званням, згідно вимог ст.ст. 29, 32, 34 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником для солдата ОСОБА_6 .
В силу вимог ст.ст. 11, 16, 29, 30, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_9 має право віддавати накази солдату ОСОБА_6 , а останній зобов`язаний їх виконувати.
19.09.2023 року приблизно о 15:00 год. солдат ОСОБА_6 перебуваючи на ВОП «Середнє» у с. Вільна Слобода, Шосткинського району Сумської області у ході спілкування з військовослужбовцем ОСОБА_10 здійснив один постріл в повітря з АК-74. Реагуючи на вказаний постріл до ОСОБА_6 підійшов молодший сержант ОСОБА_9 та з метою припинення протиправних дій ОСОБА_6 наказав останньому заспокоїтись та припинити порушення порядку несення військової служби.
У подальшому 19.09.2023 року близько 15:00 год. солдат ОСОБА_6 , діючи умисно з метою вчинення насильницьких дій щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, знаходячись на ВОП «Середнє» у с. Вільна Слобода, Шосткинського району Сумської області, будучи невдоволеним законними діями молодшого сержанта ОСОБА_9 , направленими на припинення порушення військової дисципліни, усвідомлюючи, що він є для нього начальником та виконує обов`язки військової служби, діючи всупереч вимог ст.ст. 11, 13, 16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарно статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з мотивів уникнення можливої відповідальності, завдав ОСОБА_9 один удар кистю правої руки в ділянку лівої скули, ближче до вуха.
Від даного удару ОСОБА_9 відчув сильний фізичний біль без явних тілесних ушкоджень від удару.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав, цивільний позов не визнав, відмовився давати покази, виступати в судових дебатах та відмовився від останнього слова.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.
Діючи відповідно до статті 22 КПК України, суд створив всі необхідні умови для здійснення кримінального провадження на засадах змагальності, обстоювання сторонами своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів передбаченими цим Кодексом засобами, забезпечив стороні обвинувачення і стороні захисту можливість надання суду всіх потрібних, на їх думку, доказів.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не визнав себе винним, відмовився давати покази, виступати в судових дебатах та відмовився від останнього слова, його вина доводиться наступними доказами.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 19.09.2023 року з самого ранку військовослужбовець ОСОБА_6 поводив себе дивно, потім почав себе поводити агресивно та неадекватно. Він займався ремонтом т/з та почув постіл, зрозумівши що це стріляв ОСОБА_6 він підійшов вияснити що трапилось та попросив заспокоїтись ОСОБА_6 , котрий у відповідь вдарив його по обличчю та сказав не втручатися. Після чого він пішов відпочивати та ОСОБА_6 більше не бачив. Просив суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_6 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 19.09.2023 року близько 18 години до нього особисто звернувся військовослужбовець ОСОБА_12 та повідомив про неадекватну поведінку під час несення служби ОСОБА_6 , також ОСОБА_12 передав пакетик з невідомою білою речовиною, котрий він підібрав на ВОП «Середнє» після того як ОСОБА_6 залишив його на столі кухні ВОПа, зі слів ОСОБА_12 військовослужбовець ОСОБА_6 цілий день поводив себе агресивно та неадекватно. Ним було прийняте рішення про те, що потрібно ізолювати ОСОБА_6 та вилучити в нього зброю. Він з іншими військовослужбовцями вирушив на ВОП «Середнє» на під`їзді йому повідомили про те, що ОСОБА_6 з зброєю покинув ВОП «Середнє» та вирушив в невідомому напрямку. Внаслідок чого, ним негайно було прийнято рішення про повідомлення місцевого відділку ВСП про СЗЧ зі зброєю ОСОБА_6 , також він повідомив командира в/ч НОМЕР_1 та скинув відповідне повідомлення в групу «Взаємодія», куди розмістив фото військового квитка ОСОБА_6 та аудіо повідомлення характерних рис поведінки.
Судом в судовому засіданні також був оглянутий диск з відеозаписом допиту свідка ОСОБА_13 . Дослідження цього доказу було здійснене за клопотанням прокурора, поданим ним на підставі ч. 11 ст. 615 КПК України.
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_13 , досліджених в судовому засіданні в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, судом встановлено, що на військову службу за мобілізацією його призвано 02.04.2022 року та наразі проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , на посаді старшого стрільця 3 відділення 3 взводу 1 роти. У військовій частині НОМЕР_1 проходить військову службу за мобілізацією приблизно декілька місяців солдат ОСОБА_6 , на якій саме посаді не знає, однак знає що у 3 відділенні 3 взводі 1 роті. Охарактеризувати ОСОБА_6 може як скритного військовослужбовця, який рідко з кимось спілкувався, тримався окремо від колективу. ОСОБА_14 казав що він сам по собі та йому не має до всіх діла. Про проблемні питання не розповідав. Приблизно два місяці він разом з іншими визначеними військовослужбовцями несуть військову службу, в тому числі ОСОБА_6 на ВОП «Середнє» у с. Вільна Слобода, Шосткинського району Сумської області. На даному напрямку виконують обов`язки військової служби щодо спостереження на місцевості, яку несуть за складеним графіком командиром роти по 2 військовослужбовці по 2 години і далі міняються. 19.09.2023 року на ВОП «Середнє» у с. Вільна Слобода, Шосткинського району Сумської області, несло військову службу 5 військовослужбовців, із ним: ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Старший ВОПу був ОСОБА_15 . 19.09.2023 року приблизно о 9 годині 00 хвилин він на кухні ВОП побачив як ОСОБА_6 крутив в своїх руках прозорий зіп-пакет, з речовиною білого кольору, після чого він кинув його на стіл, вів себе агресивно, а саме кричав нецезурні слова та після вийшов з кухні. При цьому ОСОБА_6 був з закріпленим за ним автоматом, який висів у нього на ремні через шию. У зв`язку з тим, щоб ОСОБА_6 не наробив більшої біди, він забрав зі столу прозорий зіп-пакет, з метою передати командиру 1 роти ОСОБА_18 . Після чого він також вийшов з кухні та направився до транспортного засобу з метою його ремонту. 19.09.2023 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_6 пройшов повз нього та підійшов до Райниша, який сидів в мікроавтобусі Фольцваген на пасажирських задніх сидіннях, пив чай, у якого при собі зброї не було. У цей час він почув звук досилання патрону в патронник і після пролунав 1 постріл. Цей момент він не бачив, так як ОСОБА_6 стояв за мікроавтобусом. Після цього до ОСОБА_6 підійшов Жолтані Едуард, та зі слів останнього наніс йому один удар в обличчя, яким саме чином не знає, так як особисто момент удару не бачив. Після чого ОСОБА_6 зі зброєю направився в невідомому напрямку за межі ВОПу. Вони продовжили займатись своїми справами. 19.09.2023 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 повернувся на ВОП, при цьому також неадекватно себе поводив, кричав, виражався нецензурно. 19.09.2023 року приблизно о 18 годині 30 хвилин він, з співслужбовцем (наразі не пам`ятає) виїхали на КСП до командира 1 роти Мельника, якому передав пакет, який був у ОСОБА_6 та доповів про всю обстановку, яка склалась. 19.09.2023 року приблизно о 20 годині 00 хвилин вони повернулись на ВОП «Середнє» у с. Вільна Слобода, Шосткинського району Сумської області, та Колядич їм повідомив, що ОСОБА_6 зібрав необхідні речі, взяв з собою закріплений за ним автомат, патрони у кількості 120 шт. та 1 гранату Ф-1 та самовільно залишив місце несення служби, без дозволу залишив ВОП «Середнє» і направився у невідомому напрямку. ОСОБА_6 на телефонні дзвінки не відповідав. За наказом командування частини були організовані пошукові заходи ОСОБА_6 , однак позитивного результату вони не дали. Дозволу на перебування поза межами розташування військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 командування військової частини, командири підрозділів та старший ВОПу не надавали. Під час незаконного перебування за межами військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , припинив виконувати обов`язки військової служби, а саме не виконував службових обов`язків за посадою, не здійснював спостереження на місцевості, яку несуть за складеним графіком, та інших поставлених командуванням частини завдань. До ОСОБА_6 заходи нестатутного впливу під час проходження військової служби (фізичного, психічного насилля) не застосовувались. Йому не відомо, щоб на час вчинення правопорушення ОСОБА_6 мав сімейні або інші побутові проблеми. Чому ОСОБА_6 вчинив зазначене кримінальне правопорушення, йому невідомо. ОСОБА_6 виказував, що така служба його не влаштовує і хотів бути розвідником. До теперішнього часу ОСОБА_6 до військової частини не повернувся, місцезнаходження невідомо, мобільний телефон вимкнений.
В аспекті дослідження таких доказів як протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 29.09.2023 року, суд застосовує положення ч. 11 ст. 615 КПК України, відповідно до яких показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.
Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 року введено воєнний стан, дію якого в подальшому неодноразово продовжено, станом на момент розгляду даної справи дію воєнного стану не скасовано.
Відповідно до ст. 3 КПК України кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Аналізуючи дані положення, суд дійшов висновку, що дане кримінальне провадження (стадія досудового розслідування та судового розгляду) здійснюється в умовах воєнного стану. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що вказаний допит здійснювався під відеозапис, а отже наведені докази є належними та допустимими в розумінні ст. 85-90, 94-95 КПК України.
Також, судом в судовому засіданні був оглянутий диск з відеозаписом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 в порядку ст. 225 КПК України під час досудового розслідування в судовому засіданні. Дослідження цього доказу було здійснене за клопотанням прокурора.
Оцінюючи цей докази в контексті можливості його використання в даному кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 225 КПК України, у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я особи, її тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити її допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, стосовно якої здійснюється провадження, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такої особи в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб. У цьому випадку допит здійснюється у судовому засіданні в місці розташування суду або перебування хворої особи в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду.
Відповідно п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, сторонами кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
Допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , зафіксований на відеозаписі, був проведений 17.11.2023 року за клопотанням слідчого четвертого СВ ( з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2023 року за правилами ст. 225 КПК України, а саме під час досудового розслідування в судовому засіданні. Допити зазначених свідків проводився без участі всіх сторін кримінального провадження, а саме без участі на той час підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника. На відеозаписі не зафіксовано участь останніх під час допиту вказаних свідків. В той же час, приписами ч. 1 ст. 225 КПК України допит здійснюється у судовому засіданні в місці розташування суду або перебування хворої особи в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду.
За таких обставин, суд не може використати відеозаписи допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_19 під час досудового розслідування в судовому засіданні на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06.11.2023 року в якості доказів в даному кримінальному провадженні, оскільки він проведений без додержання вимог передбачених ст. 225 КПК України.
Крім того, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 408 КК України підтверджується наступними доказами, які були надані суду стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні:
Згідно Витягу з ЄРДР від 28.09.2023 року встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 призваний за мобілізацією солдат ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, 19.09.2023 року приблизно о 18 годині, вчинив дезертирство із зброєю з місця несення військової служби у АДРЕСА_2 (т.1 а.с.166).
Згідно заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.09.2023 року встановлено, що військовослужбовцем «мобілізованим» - стрільцем-помічником гранатометника третього стрілецького взводу першої стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 , який самовільно залишив місце несення служби (зі зброєю) в умовах воєнного стану та відповідно такі неправомірні, протиправні та незаконні дії вказаного військовослужбовця свідчать про скоєння ним злочину, відповідальність за який передбачено ч.4 ст.408 КК України (у відповідності до ст.ст. 60,214 КПК України) (т.1 а.с.167-172).
Відповідно до Витягу із наказу Командира в/ч НОМЕР_1 від 28.07.2023 року №209 увільнено від займаних посад і призначено солдата ОСОБА_6 , стрільця третього стрілецького відділення третього стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС -100915А, тарифний розряд 5, шпк «солдат» - стрільцем-помічником гранатометника третього стрілецького відділення третього стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС 100915А, тарифний розряд 5, шпк «солдат» (т.1 а.с.173-174).
Відповідно до Витягу із наказу Командира в/ч НОМЕР_1 від 06.02.2023 року №37 вважати такими, що прибули до оперативного підпорядкування командира в/ч НОМЕР_2 з 06.02.2023 року до нового місця служби солдата ОСОБА_6 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони - стрільцем третього стрілецького відділення третього стрілецького взводу першої стрілецької роти НОМЕР_4 окремого батальйону територіальної оборони, ВОС 100915А (т.1 а.с.175-176).
Відповідно до Витягу із наказу Командира в/ч НОМЕР_1 від 19.09.2023 року №542 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_6 наказано провести службове розслідування стосовно військовослужбовця першої стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 стрільця-помічника гранатометника третього стрілецького відділення третього стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_6 (т.1 а.с.177).
Згідно книги обліку військовослужбовців, які самовільно залишили розташування військової частини НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_6 19.09.2023 року самовільно залишив частину, місце служби в с. Вільна Слобода Сумської області (т.1 а.с.191-193).
Відповідно листа командира в/ч від 10.04.2024 року встановлено, що військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_6 було видано зброю (автомат АК-74 № НОМЕР_5 ). 19.03.2023 року солдат ОСОБА_6 здійснив приблизно о 18 годині дезертирство із зброєю, боєприпасами, а саме: чотири споряджені магазини з набоями 5.45 мм, ПС к-тю 120 шт., які були у підсумку та тепловізором LYNX LH-15 J16727082 з місця несення військової служби у АДРЕСА_2 (т.2 а.с.40).
Згідно акту службового розслідування від 28.09.2023 року солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 19.09.2023 року перебуваючи на ВОП «Середнє» приблизно о 09:00 годині залишив на столі в приміщенні для прийому їжі пакетик з невідомою речовиною, котрий він забрав. Згодом ОСОБА_6 почав поводити себе агресивно та неадекватно, вигукував та висловлював нецензурні слова в бік військовослужбовців погрожуючи розправою. Приблизно о 15 годині солдат ОСОБА_6 підійшов до солада ОСОБА_10 , який сидів в автомобілі, і здійснив постріл в повітря. Після цього до солдата ОСОБА_6 підійшов солдат ОСОБА_9 та попросив заспокоїтись, у відповідь на це ОСОБА_6 вдарив його по обличчю та продовжував поводити себе неадекватно. ОСОБА_6 згідно відомості від 09.02.2023 року отримав стрілецьку зброю АК-74 № НОМЕР_5 , чотири магазини до стрілецької зброї та один підсумок, про що свідчить підпис зазначеного солдата. В момент залишення солдатом ОСОБА_6 ВОП «Середнє» ним було забрано з собою отриману стрілецьку зброю АК-74 № НОМЕР_5 , чотири споряджені магазини з набоями 5,45 мм. ПС кількістю 120 шт., підсумок. Також встановлено відсутність тепловізора LYNX LH-15 J16727082, який солдат ОСОБА_6 забрав з собою. Вказаними діями солдат ОСОБА_6 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів: ст.ст. 17,65,68 Конституції України, ст. 17 ЗУ «Про оборону України», ст.ст. 11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1,2,3 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (т.2 а.с.41-46).
Згідно відомості від 09.02.2023 року та військового квитка ОСОБА_6 встановлено, що останній отримав стрілецьку зброю в комплекті: АК-74 № НОМЕР_5 , чотири споряджені магазини з набоями 5,45 мм, ПС кількістю 120 шт., які були у підсумку ( т. 2 а.с.60-61, 63).
Відповідно рапорта та відомостей встановлено, що солдат ОСОБА_6 19.09.2023 року залишив позицію ВОП «Середнє» та забрав з собою зброю, яку отримав 09.02.2023 року, а саме: автомат АК-74 № НОМЕР_5 , 4 магазини під патрони, 120 набоїв 5,45, підсумок для магазинів та тепловізор LYNX LH-15 J16727082 (т.2 а.с.58-62).
Інші матеріали кримінального провадження: процесуальні рішення слідчих і прокурорів, у формі постанов, резолюцій та доручень, ухвали слідчих суддів тощо, долучені до судового провадження стороною обвинувачення, суд оцінює як такі, що не мають окремого доказового значення згідно ст. 84 КПК України, та не несуть інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у той же час у своїй сукупності доводять належність та допустимість досліджених судом доказів, та дотримання процесуальної процедури їх отримання, яка відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена і його дії кваліфікує за: ч.4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, із зброєю, вчинене в умовах воєнного стану; ч.4 ст. 405 КК України - вчинення інших насильницьких дій щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, що вчинено в умовах воєнного стану.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону.
Цей стандарт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , на думку суду, було дотримано.
Крім того, судом повністю врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Відповідно до статті 84 КПК України зазначені вище докази містять фактичні дані на підставі яких можливо встановити наявність фактів, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, отримані у встановлений законом спосіб, без будь-яких процесуальних порушень, а тому визнаються судом належними та допустимими, які суд покладає в основу вироку.
З урахуванням викладеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає, поза розумним сумнівом доведеними всі елементи, як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону та є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 4 ст. 408 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно з частиною 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до практики Верховного Суду (постанова ВС від 09.10.2018 року у справі № 756/4830/17-к), згідно якої визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
У зв`язку із зазначеним, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за кваліфікацією ст. 12 КК України, сукупні обставини його вчинення і наявність, умисний протиправний характер діянь, форму й ступінь вини ОСОБА_6 , мотивацію даних кримінальних правопорушень, характеризуючі дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення, які заявлені в судовому засідання, про наявність обставини, що обтяжує покарання, як вчинення кримінального правопорушення у стані викликаному вживанням наркотичних засобів, оскільки належних та допустимих доказів, а саме результатів обстеження ОСОБА_6 на вживання наркотичних засобів, стороною обвинувачення не надано.
Як особа обвинувачений ОСОБА_6 характеризується наступним чином: раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проходження служби, одружений.
Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу обвинуваченого й відображають його посткримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Призначаючи покарання, обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме виходить з принципів справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень та враховує характер і ступень тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі.
Зазначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, керуючись законом, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, зазначені безпосередньо досліджені докази, суд вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні: кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 405, ч. 4 ст. 408 КК України; вирішуючи питання про покарання, суд враховує відсутність обставин, які пом`якшують та які обтяжують покарання, особу винного ОСОБА_6 , який вину не визнав, розкаяння та критичного ставлення до скоєних кримінальних правопорушень не проявив, а також враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, у межах, встановлених санкціями ч. 4 ст. 405, ч. 4 ст. 408 КК України, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.
Керуючись ст.ст. 126, 368, 370, 371 КПК України, колегія суддів,-
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 405, ч.4 ст.408 КК України і призначити покарання:
- за ч.4 ст.405 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
- за ч.4 ст.408 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
ОСОБА_6 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, залишити раніше встановлену - тримання під вартою, строк відбування покарання рахувати з 03.04.2024 року з часу його затримання, в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення з 03.04.2024 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.
Цивільний позов військової частини НОМЕР_6 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого в той же строк після вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3