Справа № 216/6408/25
провадження 1-кп/216/697/25
ВИРОК

іменем України

18 серпня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників кримінального провадження кримінальне провадження №0000405 від 05 серпня 2025 року за обвинуваченням: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Суходілля Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, маючого середню освіту, військовослужбовця військової служби за призовом військової частини НОМЕР_1 , який проходить службу на посаді навідника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 10 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 та перебуваючого у військовому званні «солдат», не одруженого, будь-яких осіб на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення інкримінованого проступку проходив військову службу на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 серпня 2024 №231 (по стройовій частині) на посаді навідника 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 10 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 . На підставі Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2024 №284 ОСОБА_2 зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , яка має місце постійної дислокації (фактичне розташування) в АДРЕСА_2 (більш точна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму військового стану), де відповідно до діючих нормативно-правових актів, а саме відповідно до вимог положень ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 на систематичній основі отримував грошове забезпечення.

Так, ОСОБА_2 будучи обізнаним із порядком проходження військової служби, несення внутрішньої служби, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. Ст11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст.1, 17 Закону України «Про оборону України» з 22 жовтня 2024 року по теперішній час був незаконно відсутнім на службі без поважних причин та не з`являвся до військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, будучи обізнаним з вимогами Законів України, зокрема Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», перебуваючи на території Центрально-Міського району міста Кривого Рогу, більш точної адреси органу досудового розслідування встановити не надалось можливим, зрозумів, що будучи незаконно відсутнім за місцем несення служби без поважних причин йому продовжуть нараховувати грошове забезпечення, тому ОСОБА_2 за період з листопада 2024 року по 26 червня 2025 року (дата припинення виплат), фактично не перебуваючи на військовій службі отримав грошового забезпечення на суму 86 664 гривень 99 копійки.

Маючи на меті безпідставне отримання грошового забезпечення за місцем проходження військової служби, яке виділялось з державного бюджету України для нарахувань та виплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , не пізніше листопада 2025 року у ОСОБА_2 виник умисел на протиправне заволодіння бюджетними коштами, які виділялись з державного бюджету України для нарахувань та виплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 відповідно до встановленого порядку та обсягах визначеним діючим законодавством, шляхом введення в оману посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , про нібито його перебування на лікуванні, задля здійснення подальших нарахувань та виплат як військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 .

Реалізуючи вказаний протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння бюджетними грошовими коштами, які виділялись з державного бюджету України, що належать військовій частини НОМЕР_1 у вигляді безпідставно нарахованого грошового забезпечення, солдат ОСОБА_2 шляхом обману, фактично не перебуваючи на військовій службі, переслідуючи корисливу' мету, вирішив не повертатися до військової частини НОМЕР_1 та повідомив командуванню військової частини, в якій він проходив службу, про своє лікування, що не відповідало дійсності та продовжив повідомляти командуванню неправдиві відомості про поважність причин не з`явлення до місця несення служби.

За таких обставин, ОСОБА_2 постійно вводячи в оману своє безпосереднє керівництво військової частини НОМЕР_1 , щодо поважності причин не прибуття до військової частини, діючи умисно за листопад 2024 року отримав грошове забезпечення у сумі 31 706 гривень 22 копійки, за грудень 2024 року отримав грошове забезпечення у сумі 28 476 гривень 86 копійки, за січень 2025 року отримав грошове забезпечення у сумі 625 гривень 40 копійки, за лютий 2025 року отримав грошове забезпечення у сумі 28 176 гривень 72 копійки, за березень 2025 року отримав грошове забезпечення у сумі 625 гривень 40 копійки, за квітень 2025 року отримав грошове забезпечення у сумі 625 гривень 40 копійки, за травень 2025 року отримав грошове забезпечення у сумі 625 гривень 40 копійки, тобто за період з листопада 2024 року по 26 червня 2025 року отримав грошове забезпечення на загальну суму 86 664 гривень 99 копійки.

Таким чином, в період з листопада 2024 року по 26 червня 2025 року ОСОБА_2 діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи протиправний характер своїх шахрайських дій, діючи шляхом обману, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою неправомірного заволодіння чужим майном - бюджетними коштами, які виділялись з державного бюджету України для військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що у зв`язку з перебуванням військовослужбовця на лікуванні в лікарняних закладах такому військовослужбовцю продовжується виплата грошового забезпечення, всупереч дійсності, ввів в оману посадових осіб командування військової частини НОМЕР_1 , повідомляючи неправдиві відомості про своє перебування на лікуванні у медичних закладах, внаслідок чого останній продовжував отримувати грошове забезпечення як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , що призвело до безпідставного отримання ним грошового забезпечення за період з листопада 2024 року по 26 червня 2025 року на загальну суму 86 664 гривень 99 копійки, чим завдав матеріальних збитків державному бюджету України на загальну суму 86 664 гривень 99 копійки в особі військової частині НОМЕР_1 .

Тобто, в період часу з листопада 2024 року по 26 червня 2025 року ОСОБА_2 шляхом обману заволодів грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 у розмірі 86 664 гривень 99 копійки, чим завдав матеріальної шкоди державному бюджету України на вказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

До обвинувального акту з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором долучено документи, передбачені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 302 КПК України.

Так, з письмової заяви ОСОБА_2 на ім`я прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 від 04.08.2025 року, яка складена за участю захисника ОСОБА_4 , слідує, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності у спрощеному провадженні, а також йому роз`яснено та зрозуміло, що у такому разі він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Представник потерпілого - військової частини НОМЕР_1 , - ОСОБА_5 також подав заяву щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності всіх учасників судового провадження.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в спрощеному провадженні, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_2 , за встановлених органом досудового розслідування обставин, наведених вище, які не оспорюються учасниками судового провадження, вчинив кримінальний проступок: передбачений ч. 1 ст. 190 КК України: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, обтяжуючі покарання у відповідності до ст. 67 КК України, органом досудового розслідування не виявлено.

При призначенні ОСОБА_2 покарання, суд також враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, у виді штрафу, виходячи із майнового стану ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем ЗСУ за мобілізацією та можливістю його виплати. На думку суду, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів

Крім цього, разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов прокурора в інтересах Військової частини НОМЕР_1 , в якому прокурор просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 завдані матеріальні збитки в розмірі 86664,99 грн.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження і докази, здобуті у даній справі в частині цивільного позову, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того в силу вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні, не заперечував, що при вказаних вище обставинах вчинив даний кримінальний проступок, цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає задоволенню повністю.

Речові докази, судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 368- 371, 373, 374, 376, 381- 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить в сумі 34000,00 (тридцять чотири тисячи) гривень.

Цивільний позов прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 в інтересах Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих кримінальним правопорушенням задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням, в розмірі 86664,99 грн. (вісімдесят шість тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 99 копійок).

Речові докази, експертні витрати відсутні. Запобіжний захід до набрання чинності вироку суду не обирати.

Роз`яснити засудженому, що він зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це орган пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у вказаний строк, суд за поданням органу пробації розглядає питання про розстрочку виплати не сплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Апеляційна скарга на вирок подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6