Справа №: 398/922/24
провадження №: 1-кп/398/163/25
ВИРОК

Іменем України

"14" травня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрія кримінальне провадження № 00000989 від 22.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу на посаді водія господарчого відділення взводу забезпечення батальйону мобільних вузлів зв`язку військової частини НОМЕР_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у звані солдат, 22.11.2022 в темну пору доби, в порушення п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України) (п.2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а)посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії), не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керував легковим автомобілем «ВАЗ-210994 20», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався вулиці Гетьмана Мазепи (колишня назва Героїв Сталінграду) зі сторони вулиці Садова в напрямку проспекту Соборного в місті Олександрія Кіровоградської області.

Під час руху у вказаному напрямку, ОСОБА_3 , грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б» і «д» ПДР України ( п..5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життя або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків; п.2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну….. і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі; б) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, щоб не наражати себе та інших учасників дорожнього руху.

Рухаючись в складних дорожніх умовах, які обумовлювалися темною порою доби, відсутністю вуличного освітлення та наявністю невстановленого вантажного автомобіля, який рухався в зустрічному напрямку, ОСОБА_3 , був неуважним, діючи з протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечний наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та не створювача небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.

ОСОБА_3 , в порушення вимог п.12.3 ПДР України (п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити, що проїзну частину вулиці Гетьмана Мазепи (колишня назва Героїв Сталінграду) зліва-направо, щодо напрямку руху керованого ним транспортного засобу, перебігає пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із чим мав оцінити дорожню обстановку, як небезпечну для подальшого руху, не вжив заходів для зменшення швидкості чи повної зупинки транспортного засобу, та в результаті чого, 22.11.2022 близько 18 години 50 хвилин на відстані 66,37 м. до будівлі автозаправочної станції "БРСМ" (колишня автозаправочна станція "RUR) за адресою вулиця Гетьмана Мазепи,16 (колишня назва Героїв Сталінграду) міста Олександрія Кіровоградської області, допустив наїзд на останню.

Тобто, грубі порушення водієм ОСОБА_3 вимог ПДР України перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку № 27 від 22.08.2023 року судово-комісійної експертизи отримала тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: забою головного мозку в лобних та скроневих частках, крововиливу під павутинну оболонку в тім`яних частках, перелому потиличної кістки в лівій мозочковій ямці, крововиливу в м`які тканини голови в лобній ділянці, садна лобу, тупої травми грудної клітини: забою легень, двобічного пневмотораксу, тупої травми кісток тазу: перелому верхньої гілки правої лобкової кістки, правої сідничної кістки, садна правого стегна, синців: на лівому стегні, по передній поверхні правого стегна в верхній третині, синців: на правому плечі, на лівому плечі, навколо пупка, які мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння та від яких, остання, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у комунальному некомерційному підприємстві "Олександрійська центральна районна лікарня Олександрійської міської ради Кіровоградської області".Смерть ОСОБА_8 настала від сполученої травми: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, крововиливу під павутинну оболонку, перелому кісток основи черепу, тупої травми грудної клітини з забоєм легень та розвитком пневмотораксу, тупої травми кісток тазу. Смерть ОСОБА_8 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з важкою поєднаною травмою, як наслідок дорожньо-транспортної пригоди, та не перебуває в прямому причинному зв`язку із діями медичних працівників.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що потерпіла з`явилась для нього не очікувано, оскільки переходила проїжджу частину дороги у не встановленому місці, та була в темному одязі без будь-яких світлоповертальних елементів. Він рухався у темну пору доби де вуличне освітлення було відсутнє, він намагався уникнути зіткнення, але йому це не вдалося. Позов визнав частково, лише в тому розмірі що перевищує страховий ліміт. На момент судового розгляду завдану потерпілій шкоду відшкодовав лише частково. Надавав потерпілій гроші, можливо з затримками, оскільки йому несвоєчасно сплачували грошове забезпечення.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала пояснення свого підзахисного, просить суд врахувати, що потерпіла переходила проїжджу частину дороги в темну пору доби, в темному обсязі, без будь-яких світлоповертальних елементів, або елементів які б її виділяли на дорозі, та не в установленому для цього місці, хоча поблизу знаходиться пішохідний перехід, перед яким водії зменшують швидкість руху і передбачають можливість появи пішохода. Обвинувачений визнає свою провину і не намагається перекласти свою відповідальність, але при призначені покарання просять врахувати, що поведінка потерпілою також сприяла настанню ДТП. Обвинувачений хоча і не мав посвідчення водія відповідної категорії, однак має посвідчення водія вищої категорії С.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що про ДТП її повідомила подружка її дочки з якою у той вечір вона пішла гуляти. Обставини ДТП їй відомо лише зі слів. Прийшовши на місце ДТП її з дочкою одразу каретою швидкої допомоги було доставлено до лікарні. Цивільний позов підтримує. Обвинуваченим їй було сплачено 19 050 грн. Просить призначити обвинуваченому суворе покарання, оскільки не вбачає в його діях щирого жалю, та не пробачає йому.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченим.

Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів, відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.

Обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 вказав, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

З досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної Олександрійським РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, встановлено, що орган з питань пробації ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, оцінює як середній, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляцію від суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що ним вчинено правопорушення проти безпеки руху, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, в результаті якого настала смерть пішохода, а також що небезпеку для руху створено, в тому числі, й внаслідок необережної поведінки неповнолітнього пішохода, яка перебігала проїзну частину дороги у темну пору доби у не відведеному для цього місці. Також судом взято до уваги наявність на момент ДТП складних дорожніх умов які полягали у режимі світломаскування і відсутності освітлення, а також враховано особу винного, який раніше не судимий, має позитивні характеристики, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , беручи до уваги, що вказаний злочин вчинений з необережності, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, якими суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений під час судового розгляду визнав свою провину, просив у потерпілої вибачення, зазначав що хотів би повернути час і виправити ситуацію, але розуміє що це неможливо, що свідчить про його небайдужість до наслідків. Приймаючи до уваги, що обвинувачений в ході досудового розслідування сприяв правоохоронним органам у встановленні істини у кримінальному провадженні, після дорожньо-транспортної пригоди постійно залишався на місці події і виявляв відповідальну поведінку. Враховуючи висновок органу пробації, приводить суд до обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та відбування основного покарання з застосування до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

При вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання суд враховує, що позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. Суд вважає, що ОСОБА_3 усвідомлюючи необхідність суворо дотримуватися ПДР під час керування джерелом підвищеної небезпек, маючи технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, проявив неуважність та злочинну недбалість, здійснив наїзд на пішохода, що в сукупності призвело до наслідків у вигляді настання смерті, що свідчить про небезпечність обвинуваченого, як водія під час керування транспортним засобом, тому до останнього слід обрати додаткову міру покарання, передбачену санкцією ч.2ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Згідно диплома НОМЕР_4 ОСОБА_3 закінчив у 2020 році Олександрійський професійний аграрний ліцей і здобув професію «Слюсар ремонту сільськогосподарських машин та устаткування розряду 3: Тракторист - машиніст сільськогосподарського виробництва категорії А1, А2, В1; Водій автотранспортних засобів категорії С.

Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (Філія ГСЦ МВС) від 08.02.2024 року №31/11-369 в Єдиному державному реєстрі МВС наявна інформація про видачу ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 24.08.2023 року видане ТСЦ 5154 РСЦ МВС в Одеській області із відкритими категоріями «А1, А, В,С».

При призначення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд керується правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, де зазначено, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Потерпілою ОСОБА_7 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_6 , подано цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в результаті вчинення ОСОБА_3 22.11.2022 року ДТП дочці потерпілої - ОСОБА_8 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання ІНФОРМАЦІЯ_5 померла у лікарні. За час перебування дочки на лікуванні потерпілою було здійснено придбання ліків та медикаментів на загальну суму 71 291,66грн. Також нею було понесено витрати на поховання дочки в загальному розмірі 222 435,00грн, з яких: 29 935,00 грн - вартість ритуальних послуг, 37 500,00 грн - вартість поминального обіду, 155 000,00 грн - вартість пам`ятника. Всього потерпілій було завдано матеріальних збитків в загальному розмірі 293 726,66 грн. Крім того, потерпілій також було завдано моральну шкоду, яка обумовлюється моральними стражданнями, пов`язаними з неоціненою втратою - смертю єдиної дочки. Розмір моральної шкоди потерпіла оцінює в 500 000,00грн.

Заявляючи вимоги про відшкодування шкоди потерпілими були долучені до матеріалів цивільного позову копії відповідних чеків, квитанцій, накладних.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_5 подано відзив на цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого просить цивільний позов задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої матеріальну шкоду в сумі 152 938,00 грн та моральну шкоду в сумі 150 000,00 грн, посилаючись на наступне. Обвинувачений не оспорює факту спричинення ним потерпілій моральної та матеріальної шкоди, але не погоджується з заявленим розміром такої шкоди та вважає, що в частині позовних вимог він є неналежним відповідачем. Так, позивач просить стягнути матеріальну шкоду, в тому числі понесені витрати на придбання ліків та медикаментів в сумі 71 291,66 грн, оплату ритуальних послуг в сумі 29 935,00 грн, оплату поминального обіду в сумі 37 500,00 грн, та придбання пам`ятника вартістю 155 000,00 грн. Станом на день ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу була застрахована в АТ «НАСК «Оранта» відповідно до полісу №210928615, яким встановлено ліміт відповідальності страховика: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 320 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн. При цьому, згідно угоди про припинення зобов`язання переданням відступного, що укладена 13.03.2023р. між ОСОБА_7 та ПАТ «HACK «Оранта», та страховими актами від 16.03.2023року, страховиком виплачено ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди:

21 432 грн відповідно до п.п.27.4. ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плату місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку;

65 000 грн відповідно до ст.24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правове відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

В постанові №147/66/17 від 14.12.2021р. Велика Палата Верховного Суду зробила правові висновки та зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховок та саме він є належний відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом № 1961-IV у страховка не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої, шкоди перевищує, ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана-сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Різниця між заявленим позивачем розміром витрат на лікування та отриманим страховим відшкодуванням становить 71 291,66 грн - 65 000,00грн = 6291,66грн.

Крім того, просить врахувати, що ОСОБА_3 в добровільному порядку надавалася фінансова допомога на лікування ОСОБА_9 , яка перераховувалася на картковий рахунок ОСОБА_7 , а саме: 23.11.2022р.-5 000 грн; 26.11.2022р. - 2 000 грн; 28.11.2022р.-1 450 грн; 30.11.2022р.-600 грн, а всього: 9050грн.

Вважає, що за таких обставин витирати цивільного позивача на лікування є повністю відшкодованими за рахунок отриманого нею страхового відшкодування від страховика ПАТ «HACK «Оранта» та ОСОБА_3 , тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Також частково відшкодованими є витрати на поховання (ритуальні послуги). Різниця між заявленим позивачем розміром витрат, на ритуальні послуги та отриманим страховим відшкодуванням складає: 29 935,00грн - 21432,00грн =8 503грн.

Зазначена сума, в розмірі 8503 грн, а також витрати на поминальний обід в сумі 37 500 грн підлягають стягненню з ОСОБА_3 .

Щодо вимог про відшкодування витрат на встановлення пам`ятника в сумі 155 000,00 грн, то відповідно до п.п.27.4 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника; за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Станом на день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати становив 6500 грн, тому ліміт відповідальності страховика по відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника становить 78 000 грн. З урахуванням частково виплаченого відшкодування в сумі 21 432,00 грн, невикористаний ліміт становить 56 568 грн.

При цьому, відповідно до п.5 Угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 13.03.2023р її сторони погодили, що у випадку виникнення у ОСОБА_10 витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника відповідно до п.27.4 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування цих витрат буде здійснено у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, обов`язок по відшкодуванню витрат позивача на встановлення пам`ятника в сумі 56 568 грн належить страховику ПАТ «HACK «ОРАНТА», тому, позовна вимога про відшкодування витрат на встановлення пам`ятника в розмірі суми 56 568 грн пред`явлена не до належного відповідача, яким має бути ПАТ «HACK «ОРАНТА», а тому задоволенню не підлягає. В частині ж вимоги в розмірі 98 432 грн (155 000- 56568=98432) вимога заявлена до належного відповідача та має розглядатися по суті.

Враховуючи викладене, вважає, що в частині вимоги до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, вимога є обґрунтованою та пред`явленою до належного відповідача на суму: 8503+37500+98432=152 938 грн. В іншій частині вимога є безпідставною.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, яку потерпіла оцінює в 500 000,00 грн, вважає, що така вимога підлягає частковому задоволенню. Так, згідно п.1 Угоди про припинення зобов`язання від 13.03.2023р. страховиком виплачено потерпілій відповідно до п.27.3 ст.27 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральну шкоду, спричинену смертю, в розмірі 36 200,00 грн. Отже, заявлена позивачем вимога підлягає зменшенню на вказану суму.

Крім того, при визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди та покладення на відповідача обов`язку по її відшкодуванні необхідно враховувати також і поведінку самої потерпілої ОСОБА_11 , що сприяла настанню ДТП, зокрема остання, будучи учасником дорожнього руху, перебігала проїзну частину за межами пішохідного переходу в неосвітлюваному місці в темну пору доби на ділянці дороги з активним рухом, ніяких світлоповертальних елементів на одязі вона не мала, ніяким чином себе на проїзній частині не виділяла. Навпаки, була одягнута в темний одяг, у зв`язку з чим не могла бути своєчасно виявлена іншими учасниками дорожнього руху. При цьому, в день, коли сталась ДТП, на території України був «Блекаут» і світла в місті взагалі не було. При цьому ОСОБА_8 почала перебігати дорогу вискочивши після фури, яка рухалася в зустрічному для ОСОБА_3 напрямку. Саме недотримання ОСОБА_8 вимог ПДР, привело до того, що в темну пору доби водій ОСОБА_3 мав обмежену технічну можливість її своєчасного виявлення для уникнення зіткнення. Таким чином, вважає, що дії ОСОБА_8 перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та характеризуються необережною формою вини, адже вона не могла не усвідомлювати, що перебуваючи в темну пору доби в темному одязі на проїзній частині без будь-яких світлоповертальних елементів, ліхтарика чи хоча б телефону в руках, вона не може бути своєчасно виявлена водіями і це може привести до ДТП.

У висновку судової інженерно-транспортної експертизи №36/24-27 від 11.01.2024р експерт зазначив, що питання, які стосуються оцінки дій пішохода, не можуть бути вирішенні шляхом- проведення експертного автотехнічного дослідження, оскільки оцінка дій пішохода для даної дорожньої обстановки не потребує застосування спеціальних пізнань в області автотехніка, а тому не входить до компетенції автотехнічного експерта».

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування підлягає зменшенню.

Аналогічного правового висновку дійшов ВС в постанові №175/4256/18 від 02.06.2021р., застосувавши ч.2 ст.1193ЦК та зменшивши розмір відшкодування з урахуванням обставин грубої необережності потерпілої, порушення ПДР якою сприяло настанню ДТП.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись засадами розумності, виваженості, справедливості та співмірності, а також зважаючи на грубу необережність потерпілої, вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача, необхідно зменшити до 150 000,00гривень.

Дослідивши цивільний позов тавідзив на цивільний позов, заслухавши позиції учасників судового розгляду, оцінивши докази, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 підлягає до задоволенню частково, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Як встановлено ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 999 ЦК України - законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на час вчинення ДТП (далі Закону №1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Потерпіла просить стягнути з обвинуваченого:

71 291,66 грн витрати на придбання ліків та медикаментів за час перебування дочки на лікуванні;

29 935,00 грн - вартість ритуальних послуг (сукня, туфлі, фата, кольє, шарф, діадема, букет, труна, хрест, табличка, вінок, кошик, траурна стрічка, покровець, носові хустки, рушник на хрест, ритуальні послуги);

37 500,00грн - вартість поминального обіду;

155 000,00 грн - вартість пам`ятника.

Так, згідно п. 22.1.ст. 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 23 Закону №1961-IVвизначає, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується (ст. 12 Закону №1961-IV).

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої настала смерть потерпілої ОСОБА_8 сталася за участі транспортного засобу марки «ВАЗ-219010», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є забезпеченим транспортним засобом згідно страхового полісу № 210928615 від 08.09.2022р.

Згідно страхового полісу № 210928615 від 08.09.2022р страхова сума одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000,00 грн; за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00грн. Розмір франшизи - 2 500,00грн.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_12 , ОСОБА_7 .

Згідно довідки КНП «Олександрійська центральна районна лікарня» Олександрійської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.11.2022 року до 05.01.2023 року, з діанозом: забій головного мозку важкого ступеню. САК тім`яних ділянок. ЗТГП. Забій легень. СПО: трахеостомія (26.11.2022), двобічний спонтанний пневмоторакс (17.12.2022), стан після дренування плевральних порожнин (17.12.2022). Правобічна нижньодолева пневмонія в стадії розширення (27.12.2022).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1521/21 від 13.01.2023 року ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у відділення хірургічної-реабілітації Олександрійької районної лікарні, причина смерті: стороннє тіло в трахеї та бронхах. Аспірація кров`ю.

На підтвердження витрат, понесених у зв`язку з придбанням ліків, необхідних для лікування дочки потерпілої - ОСОБА_8 , під час перебування останньої в закладі охорони здоров`я, потерпілою до позовної заяви долучено копії чеків на зальну суму 71 291,66 грн.

Також нею було понесено витрати на поховання дочки в загальному розмірі 222 435,00 грн, з яких: 29 935,00 грн - вартість ритуальних послуг, 37 500,00 грн - вартість поминального обіду, 155 000,00 грн - вартість пам`ятника. На підтвердження вказаних витрат потерпілою надано копію квитанції №078150 від 18.10.2023 року, виданої ФОП « ОСОБА_13 », згідно якої вартість пам`ятника габбро ставить 155 000,00грн; копію довідки від 13.01.2023 року №15, виданої ФОП « ОСОБА_14 , відповідно до якої ОСОБА_7 займалась організацією і проведенням поховання ОСОБА_8 , та нею було придбано за власні кошти матеріали, необхідні для організації і проведення похорон, на загальну суму 11 735,00 грн, що підтверджується товарним чеком №13 від 13.01.2025 року; копію товарного чеку №3 від 13.01.2023 року, виданого ФОП ОСОБА_15 , згідно якого вартість ритуальних послуг становить 3 500,00 грн; копію товарного чеку від 13.01.2023 року, виданого ФОП ОСОБА_16 «ІНФОРМАЦІЯ_6», відповідно до якого вартість одягу, взуття та аксесуарів склала 14 700,00 грн; копію накладної від 14.01.2023 року, виданої ФОП ОСОБА_17 , відповідно до якої вартість поминального обіду склала 37 500,00 грн.

13.03.2023 року між ПАТ «HACK «ОРАНТА» та ОСОБА_12 було укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного. Підписавши угоду її сторони погодили, що розмір страхового відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи ОСОБА_8 відповідно ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 36 200 (тридцять шість тисяч двісті) грн 00 коп., є остаточними і такими, що не підлягає оскарженню чи зміні.

Згідно зі страховим актом № ОЦВЗ-М-22-11-83768/1 від 16.03.2023р. ПАТ HACK «ОРАНТА» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 36 200,00 грн на рахунок АТ «Райффайзен Банк». Отримувач платежу - ОСОБА_12 .

13.03.2023 року між ПАТ «HACK «ОРАНТА» та ОСОБА_7 було укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного. Підписавши угоду її сторони погодили, що розмір страхового відшкодування шкоди заподіяної смертю фізичної особи ОСОБА_8 відповідно п.п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 36 200 (тридцять шість тисяч двісті) грн. 00 коп., є остаточними і такими, що не підлягає оскарженню чи зміні. Відповідно п.п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 21 432 (двадцять одна тисяча чотириста тридцять дві) грн 00 коп. Відповідно ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) грн 00 коп., є остаточними і такими, що не підлягає оскарженню чи зміні

Згідно зі страховим актом № ОЦВЗ-М-22-11-83768/2 від16.03.2023р. ПАТ «HACK «ОРАНТА» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 36 200,00 грн на рахунок АТ «Райффайзен Банк». Отримувач платежу - ОСОБА_7 .

Відповідно до страхового акту № ОЦВЗ-М-22-11-83768/3 від 16.03.2023р. ПАТ «HACK «ОРАНТА» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 21 432,00 грн на рахунок АТ «Райффайзен Банк». Отримувач платежу - ОСОБА_7 .

Згідно зі страховим актом № ОЦВЗ-М-22-11-83768/4 від 16.03.2023р. HACK «ОРАНТА» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 65 000,00 грн на рахунок АТ «Райффайзен Банк». Отримувач платежу - ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що позивачем заявлено та документально підтверджено розмір витрат на лікування в сумі 71 291,66 грн.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

ПАТ «HACK «ОРАНТА» згідно угоди про припинення зобов`язання переданням відступного та страхового акту № ОЦВЗ-М-22-11-83768/4 від 16.03.2023р. відповідно ст. 24 Закону №1961-IVздійснило відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого у сумі- 65 000 грн.

Таким чином різниця між заявленим позивачем розміром витрат на лікування 71 291,66 грн та отриманим страховим відшкодуванням 65 000 грн в розмірі 6 291,66 грн підлягає стягненню з обвинуваченого.

Також судом встановлено, що позивачем заявлено та документально підтверджено розмір витрат на поховання в сумі 29 935,00 грн та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 155 000,00 грн, всього 184 935 грн.

Відповідно до п.п.27.4 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника; за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Станом на день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати становив 6 700 грн, тому ліміт відповідальності страховика по відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника становить 80 400 грн.

ПАТ «HACK «ОРАНТА» згідно угоди про припинення зобов`язання переданням відступного та страхового акту № ОЦВЗ-М-22-11-83768/3 від 16.03.2023р. відповідно п.п. 27.4 ст. 27 Закону України Закону №1961-IVздійснило відшкодування шкоди, пов`язаної з похованням у сумі- 21 432,00 грн.

При цьому, відповідно до п.5 Угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 13.03.2023р її сторони погодили, що у випадку виникнення у ОСОБА_10 витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника відповідно до п.27.4 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування цих витрат буде здійснено у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже обов`язок по відшкодуванню витрат позивача на встановлення пам`ятника в сумі 58 968,00 грн (80 400,00 (страховий ліміт) - 21 432,00 (сплачена сума) належить страховику ПАТ «HACK «ОРАНТА».

Таким чином різниця між заявленим позивачем розміром витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 184 935 грн - 80 400 грн (ліміт відповідальності страховика) = 104 535 грн підлягає стягненню з обвинуваченого.

Також, потерпілою доведений і визнається обвинуваченим розмір витрат, понесених на здійснення організації проведення ритуального обряду - поминального обіду загиблої дочки, у сумі 37 500,00 гривень, а тому підлягають до стягнення з обвинуваченого.

Крім того, потерпілій також було завдано і моральну шкоду, яка обумовлюється моральними стражданнями, пов`язаними з неоціненою втратою - смертю єдиної дочки. Розмір моральної шкоди потерпіла оцінює в 500 000,00грн.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.3, ч.5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі №607/4341/20).

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд керується положеннями ст. 1 ст.1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини; моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Суд також враховує й положення ч. 2,5 ст. 1187 ЦК, згідно яким шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 27.3. ст. 27 Закону №1961-IV, страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» станом на день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата в місячному розмірі становила 6 700,00 гривень.

Отже, моральна шкода, передбачена п.27.3. ст. 27 Закону № 1961-IV становить 6 700х12=80 400,00 грн.

16.03.2023 ПАТ «HACK «ОРАНТА» згідно угоди про припинення зобов`язання переданням відступного та страхового акту № ОЦВЗ-М-22-11-83768/1 відповідно п.п. 27.3 ст. 27 Закону №1961-IV здійснило відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю дочки- батькові загиблої ОСОБА_12 у сумі - 36 200,00 грн.

16.03.2023 ПАТ «HACK «ОРАНТА» згідно угоди про припинення зобов`язання переданням відступного та страхового акту № ОЦВЗ-М-22-11-83768/2 відповідно п.п. 27.3 ст. 27 Закону №1961-IV здійснило відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю дочки - матері загиблої ОСОБА_7 в сумі - 36 200,00 грн.

З урахуванням частково виплаченого відшкодування в сумі 72 400 грн, невикористаний ліміт становить 8 000 грн. Отже обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяну смертю фізичної особи, в сумі 8 000 грн (80 400,00 (страховий ліміт) - 72 400,00 (сплачена сума) належить страховику ПАТ «HACK «ОРАНТА».

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) за повне відшкодування заподіяної нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд не ставить під сумнів факт перенесення потерпілою моральних страждань, оскільки втрата єдиної дочки є тяжкою, непоправною та довічною. Суспільно-небезпечні наслідки, що настали внаслідок кримінально протиправних дій обвинуваченого призвели до незворотних негативних змін у житті потерпілої та необхідність докладання нею додаткових зусиль для організації свого подальшого життя. Суд враховуючи глибину фізичних та душевних страждань матері, часу та зусиль які необхідні для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди, а тому з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює розмір заподіяної моральної шкоди потерпілій у сумі 500 000 грн. З урахуванням частково виплаченого відшкодування в сумі 72 400 грн, та невикористаного страхового ліміту - 8 000 грн, з обвинуваченого підлягає до стягнення моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи в розмірі - 419 600,00 грн.

Суд вважає, що отримання потерпілою страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою компанією, який є меншим ніж передбачено страховим полісом №210928615 від 08.09.2022р, згідно якого страхова сума одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000,00 грн, потерпіла добровільно погодилась на зменшення завданої їй шкоди, отжестягнення з відповідача шкоди в повному розмірі без урахування розміру відповідальності страховика, визначеної договором страхування та посвідченої відповідним полісом, суперечить вимогам п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.1194 ЦК України та принципу свободи договору, згідно якого потерпіла погодилась із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений страховиком.

Таким чином з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_7 підлягає до стягнення відшкодуванняморальної шкоди, заподіяну смертю фізичної особи, в сумі 419 600 грн.

Також з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_7 підлягають до стягнення матеріальна шкодау розмірі 148 326,66 грн, яка складається звитрат на лікування у сумі - 6 291,66 грн; витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 104 535 грн; витрат понесених на здійснення організації проведення поминального обіду у сумі 37 500,00 гривень.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 в добровільному порядку на картковий рахунок ОСОБА_7 , було сплачено: 23.11.2022р.- 5000грн; 26.11.2022р. - 2000 грн; 28.11.2022р.-1450грн; 30.11.2022р.-600 грн, 29.08.2024 - 5000,00 грн, 03.04.2025 - 3 000,00 грн, 05.05.2025 - 2000,00 грн, а всього: 19 050 грн.

Отже визначений до стягнення розмір матеріальної шкоди підлягає зменшенню на суму добровільного відшкодування (148 326,66 грн- 19 050 грн) = 129 276,66 грн.

Позовні вимоги в частині відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі суми 58 968,00 та відшкодування моральної шкоди, заподіяну смертю фізичної особи, в розмірі 8 000 грн пред`явлені не до належного відповідача, яким має бути ПАТ «HACK «ОРАНТА», тому у задоволенні вимог цивільного позову в цій частині слід відмовити, що у відповідності до позиції висловленою ККС у постанові від 28.05.2019 в справі №672/1537/17, не перешкоджає звернутись в порядку цивільного судочинства з вимогами до належного відповідача.

Також потерпілою заявлено до стягнення з обвинуваченого витрати на професійну правничу допомогу розмірі 8 000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Виходячи із наданих доказів, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, який, на переконання суду, є співмірним із наданими адвокатом послугами, гонорар адвоката за підготовку та подачу цивільного позову у межах кримінального провадження та представництво у суді першої інстанції складає 8 000,00 грн, та підтверджується наступними доказами: копією договору про надання правової допомоги від 21.02.2024 року, копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 28.02.2024 року, копією акту надання правничої допомоги від 29.02.2024 року, копією розрахункової квитанції серія АА №52 від 21.02.2024 року, тому суд вважає, що вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2024 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці до 12.04.2024 року з забороною останньому в період з 22:00 год. до 06:00 год наступного дня залишати місце свого постійного проживання, та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 в межах даного кримінального провадження не продовжувався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 129 276,66 грн та моральну шкоду в сумі 419 600 грн, а також процесуальні витрати на правничу допомогу у сумі 8 000 грн, а всього 556 876,66 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 8 319 (вісім тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 28 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз, з яких за проведення: судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/112-22/9944-ІТ від 12.12.2022 - 1 887 грн 80 коп, судової інженерно-транспортної (транспортно-трасологічної) експертизи № СЕ-19/112-22/9945-ІТ від 14.12.2022 - 1 887 грн 80 коп, судової інженерно-транспортної (автотехнічної експертизи обставин ДТП) № 36/24-27 від 11.01.2024 -4 543 грн 68 коп.

Речовий доказ - автомобіль ВАЗ 210994 20, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зберігався на території спеціалізованого майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, за адресою: м. Олександрія, вул. 6-го Грудня,36 (вул. 6-го Грудня, 49 м. Олександрія, Кіровоградської області), який ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.03.2024 року було повернуто власнику майна - ОСОБА_18 , залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1