Провадження № 1-кп/127/788/22

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2025 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесено 03 лютого 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, одруженого, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 03.02.2022 року приблизно об 03:20 годин, маючи протиправний умисел на незаконне проникнення до володіння особи, діючи всупереч волі законного власника ОСОБА_6 , розуміючи протиправний характер своїх дій, у порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість володіння особи, проник в інше володіння особи, а саме автомобіль марки «LEXUS» моделі «LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в кузові чорного кольору, який перебував поблизу зупинки громадського транспорту «Авіаційний завод» по вул. Чехова поруч із будинком №12 в м. Вінниці, тим самим порушив недоторканість володіння потерпілого ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та суду повідомив, що 02.02.2022 року разом із своїм знайомим ОСОБА_7 приїхав до міста Вінниці для купівлі автомобіля марки «Меrcedes». У м. Вінниці вони здзвонилися із ОСОБА_8 , який займається продажем автомобілів. ОСОБА_9 зустрів їх ввечері на в`їзді у м. Вінницю біля заправки. Після цього чоловіки всі разом поїхали на СТО. Оскільки на СТО, куди вони приїхали, не було світла, тому вирішили огляд автомобіля відкласти до ранку. ОСОБА_9 повідомив йому та ОСОБА_10 хороше місце для ночівлі по вул. Чехова, де здають кімнати на день. Приїхавши туди, він та ОСОБА_11 , близько 23 або 24 години вирішили зайти у кіоск на зупинці та купити там сигарет та пива. Біля зупинки вони постояли близько 20 хвилин, випили пива та побачили, що у автомобіля марки «Lexus» чорного кольору, який стоїть поруч, горить світло у салоні. ОСОБА_4 підійшов до автомобіля та побачив привідкриті водійські дверцята, штовхнув їх у перед аби закрити, та відійшов. З часом він знову звернув увагу на автомобіль у якому горіло світло, підійшов до нього, сів всередину, вдарив рукою по плафону, чим вимкнув світло. Під час того як сідав у автомобіль він торкався рукою ручку дверей та ліктем руля автомобіля. Після цього вийшов із автомобіля, закрив двері та пішов із ОСОБА_7 до зупинки.

Через 10 хвилин до них підійшли працівники поліції, перевірили документи, запитали мету перебування у даному місці та запропонували проїхати до відділку поліції. Із особистих речей ОСОБА_4 мав лише спортивну сумку та гроші, за які він планував купити автомобіль. Електронного засобу для відкриття замків дверей автомобіля він не мав.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_4 наголосив, що не визнає себе винуватим у вчинені кримінального правопорушення, просить ухвалити виправдувальний вирок, проте визнає, що незаконно проник до автомобіля марки «Lexus» чорного кольору, та у разі, якщо суд не виправдає його та вирішить кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 162 КК України, просив закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що 03.02.2022 року близько 02:00 до нього зателефонував товариш ОСОБА_13 та повідомив, що його автомобілем намагаються заволодіти. Вони побачили, що біля його автомобіля марки «Lexus» знаходяться двоє невідомих особи, а ще один перебуває всередині автомобіля за водійським сидінням. Тому він разом із ОСОБА_13 вирішили викликати поліцію. Працівники поліції приїхали на місце події, не виявили чого підозрілого та поїхали назад, оскільки перед цим невідомі особи встигли відійти від його автомобіля. Після цього він разом із ОСОБА_13 підійнялися у квартиру, яка знаходиться на 10 поверсі та почали разом слідкувати за подальшими подіями. Через 20-30 хвилин троє незнайомих чоловіків повернулися до автомобіля та один із них сів у автомобіль. Після цього він викликав працівників поліції, які приїхавши на місце події встигли затримати двох осіб, які перебували біля автомобіля.

ОСОБА_12 чітко пам`ятає що у той вечір закривав машину на замок. Після того, як вперше його автомобілем хотіли заволодіти, ОСОБА_12 навмисно автомобіль не закрив на центральний замок. Таку дію він вчинив, аби зловмисники не запідозрили, що він був біля свого автомобіля після їх першої невдалої спроби заволодіти транспортним засобом. У що були одягнуті особи, які намагалися заволодіти його транспортним засобом він не пам`ятає, проте упізнав він їх за тіло будовою.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що 03.02.2022 року близько 02:00 год. він стояв на балконі своєї квартири та побачив, як у автомобілі марки «Lexus» засвітилися підніжки та вийшов невідомий йому чоловік. Тому він вирішив зателефонувати до ОСОБА_12 , оскільки він є власником даного автомобіля, та запитати, чи це він знаходиться біля автомобіля. На що останній відповів, що це не він. Свідок побачив, що біля автомобіля знаходилося двоє людей, які в подальшому відійшли. Відразу ним та потерпілим були викликані на місце події працівники поліції, які оглянули автомобіль. Працівники поліції не виявили нічого підозрілого та покинули місце події. Трохи пізніше він з ОСОБА_12 через вікно квартири, яка знаходиться на 10 поверсі, побачили трьох невідомих йому людей, один із яких у сірій куртці, сів у автомобіль «Lexus», а двоє інших очікували ззовні. Знову були викликані на місце події працівники поліції. Під час приїзду працівників поліції, один із чоловіків який тримав сумку, пішов у бік дитячого садочку, а двоє інших заховалися за зупинкою громадського транспорту. Вказаних осіб було затримано працівниками поліції на зупинці. ОСОБА_4 він опізнав за залисинами на голові та одягом, у який останній був одягнений.

Свідок ОСОБА_14 суду повідомила, що у 2021 році, точної дати їй не відомо, через вікно своєї квартири бачила як невідомі їй чоловіки (у судовому засіданні вказала на ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_15 ) залазили у машину її сусіда. Вона бачила як двічі намагалися залізти у автомобіль. Вперше троє невідомих їй осіб не змогли відчинити автомобіль та пішли із місця події, а коли вони повернулися вдруге до автомобіля, були затримані працівниками поліції. Працівників поліції двічі викликав її чоловік ОСОБА_13 . На місці події свідок також приймала участь у слідчих діях в якості понятої, а саме була присутньою під час того, як працівники поліції відбирали мазки із передньої частини автомобіля. Невідомі їй чоловіки, які намагалися проникнути у автомобіль її сусіда, були одягнуті у спортивний одяг та на їх головах були накинуті капюшони. Після приїзду працівників поліції були затримані двоє осіб, одним із яких був ОСОБА_4 , інша особа свідок ОСОБА_15 . Під час проведення слідчих дій вилучалися відбитки пальців, які знаходилися на передній лівій ручці автомобіля ззовні.

Свідок ОСОБА_15 суду повідомив, що не перебував у статусі понятого в жодному кримінальному провадженні. У кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 жодних документів він не підписував. Підпис від його імені, проставлений у протоколах слідчих, які містяться у матеріалах кримінального провадження, йому не належить. Обвинуваченого бачить вперше. У м. Вінниці він в той час не був, оскільки в м. Вінниці взагалі не проживав. На даний час він є обвинуваченим в іншому провадженні, а тому утримується під вартою.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається наступне.

З заявою про вчинення кримінального правопорушення 03.02.2022 року о 04 год. 20 хв. звернувся ОСОБА_6 , який просив прийняти міри до невідомих осіб, які 03.02.2022 близько 03:20 год. проникли до автомобіля, належного йому, марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_3 у чорному кольорі, який був припаркований навпроти дитячого садочка, що по вул. Чехова, 12, в м. Вінниці, а також мали намір викрасти авто.

Вказана заява зареєстрована у встановленому законом порядку 03.02.2022 року, що підтверджується витягом з ЄРДР. Згідно даних реєстрації невідомі особи проникли до автомобіля та були виявлені. Правова кваліфікація ч.3 ст. 15.ю ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та витягу, власником автомобіля марки «LEXUS» моделі «LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в кузові чорного кольору, є ОСОБА_6 .

Відповідно до реєстраційних даних за викликом 102 заявника ОСОБА_12 за № 1538, 03.02.2022 року о 02:31 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.02.2022 о 02:30 за адресою: Вінницький район, м. Вінниця, вул. Чехова, буд. 9В, заявник повідомив про те, що біля авто знаходяться особи, яка мають намір проникнути до авто. Зі слів заявника вони відчинили авто, просить прийняти міри до особи, що проникла в авто.

З даного автомобіля нічого не викрадено, матеріального збитку не завдано. На місці події виявлено ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в м. Київ та ОСОБА_17 , проживаючого в м. Вінниця.

Проводилось фотографування, зареєстровано за ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до реєстраційних даних за викликом 102 заявника ОСОБА_12 за № 1539, 03.02.2022 року о 03:20 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.02.2022 о 03:20 за адресою: АДРЕСА_3 , заявник повідомив про те, що в авто знаходяться невідомі особи та проникли до авто Лексус, д.н.з. НОМЕР_5 . Зі слів заявника просить прийняти міри до особи, що проникла в авто.

З даного автомобіля нічого не викрадено, матеріального збитку не завдано. На місці події виявлено ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в м. Київ та ОСОБА_17 , проживаючого в м. Вінниця.

Проводилось фотографування, зареєстровано за ч. 1 ст. 162 КК України.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 03.02.2022 року, останній дав добровільну згоду на огляд автомобіля марки «LEXUS» моделі «LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку із вчиненням проникнення.

З протоколу огляду місця події від 03.02.2022 року та доданої до нього фототаблиці, проведеного у присутності двох понятих вбачається, що об`єктом огляду являється відкрита ділянка місцевості, розташована ліворуч від зупинки громадського транспорту «Авіаційний завод» та навпроти дитячого садочка № 43, що по вул. Чехова, 12, в м. Вінниці.

На вказаній ділянці наявний автомобіль марки «LEXUS» моделі «LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у корпусі чорного кольору, двері якого на момент огляду не зачинені на центральний замок. При зовнішньому огляді пошкоджень корпусу авто або замків не виявлено. Салон автомобіля шкіряний, білого кольору, руль та панель сірого з дерев`яними вставками. На панелі зліва наявна шапка та записник, належні власнику авто. На задньому сидінні салону авто наявні особисті речі власника, простирадло, рушник та документи. При огляді салону ознак механічного пошкодження будь-яких панелей не виявлено.

Із поверхні нижньої подушки сидіння водія було вилучено запаховий слід, який було поміщено до спец. пакету НПУ СУ № PSP 1109045 та опечатано. Із поверхні внутрішньої ручки відкривання водійських дверей було проведено змив, який було поміщено до паперового конверту білого кольору та опечатано. Із поверхні внутрішньої ручки закривання дверей водія було вилучено запаховий слід і поміщено до спец. пакету НПУ СУ № PSP 1109043. Із поверхні керма було проведено змив і поміщено в паперовий конверт білого кольору та опечатано.

Дозвіл на проведення вказаної слідчої дії надано судом, що підтверджено відповідною ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2022 року вбачається, що серед пред`явлених фотознімків потерпілий ОСОБА_6 впізнав зображеного на фото № 4 ОСОБА_4 . При цьому повідомив, що вказана особа намагалася викрасти належний йому автомобіль «LEXUS» моделі «LX 570», проникла до авто з цією метою.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2022 року вбачається, що серед пред`явлених фотознімків потерпілий ОСОБА_6 впізнав зображеного на фото № 4 ОСОБА_18 . При цьому повідомив, що вказана особа намагалася викрасти належний йому автомобіль «LEXUS» моделі «LX 570».

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2022 року вбачається, що серед пред`явлених фотознімків свідок ОСОБА_13 впізнав зображеного на фото № 4 ОСОБА_18 . При цьому повідомив, що вказана особа намагалася викрасти автомобіль «LEXUS» моделі «LX 570», належний його товаришу ОСОБА_19 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2022 року вбачається, що серед пред`явлених фотознімків свідок ОСОБА_13 впізнав зображеного на фото № 4 ОСОБА_4 . При цьому повідомив, що вказана особа намагалася викрасти автомобіль «LEXUS» моделі «LX 570», належний його товаришу Вячеславу.

03.02.2022 року о 13 год. 40 хв. працівниками СКП ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області затримано ОСОБА_4 за адресою: м. Вінниця, вул. О. Довженка, 73. Під час затримання в ОСОБА_4 вилучено одяг, а саме куртку балонієву сірого кольору та кепку сірого кольору. Протокол містить зауваження захисника, що ОСОБА_4 фактично затриманий о 02.00 03.02.2022 року, що підтверджено викликом на лінію 102 та відеозаписом бодікамер патрульних. З 06.00 перебуває у ВП.

Постановою прокурора від 03.02.2022 року вирішено відібрати у ОСОБА_4 зразки букального епітелію, на що останній письмово відмовився.

Відповідно до висновку експерта від 04.02.2022 року № СЕ-19/102-22/1453-БД:

1,3. На змиві з поверхні керма (об`єкт № 1.1), змиві з поверхні внутрішньої ручки відкриття водійських дверей (об`єкт № 2.1), балонієвій куртці сірого кольору (об`єкт № 3.1) та кепці сірого кольору (об`єкт № 4.1), які були вилучені у гр. ОСОБА_4 , виявлені клітини з ядрами.

2, 4. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву з керма (об`єкт № 1.1) та на балонієвій куртці сірого кольору (об`єкт № 3.1), яка була вилучена у гр. ОСОБА_4 , які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта).

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з ручки відкривання водійських дверей (об`єкт № 2.1) та на поверхні кепки (об`єкт № 4.1) не встановлені.

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву з керма (об`єкт № 1.1) та на балонієвій куртці сірого кольору (об`єкт № 3.1), яка була вилучена у гр. ОСОБА_4 , збігаються між собою та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі.

Відповідно до висновку експерта від 28.02.2022 року № СЕ-19/102-22/1688-БД, зразки запаху, надані на дослідження, вилучені під час огляду місця події 03.02.2022 з поверхні внутрішньої ручки закривання водійської дверці, з поверхні нижньої подушки сидіння водія, з поверхні внутрішньої ручки відкривання водійської дверці, з поверхні керма - наявні та непридатні для ідентифікації особи;

Запахові сліди, надані на дослідження, вилучені з середини куртки та кепки гр. ОСОБА_4 - наявні та непридатні для ідентифікації особи;

В ході проведення дослідження встановлено, що в зв`язку з непридатністю запахових слідів вилучених під час огляду місця події 03.02.2022, а саме: з поверхні внутрішньої ручки закривання водійської дверці, з поверхні нижньої подушки сидіння водія, з поверхні внутрішньої ручки відкривання водійської дверці, з поверхні керма та запахового сліду вилученого з середини куртки та кепки гр. ОСОБА_4 , подальша порівняльна ідентифікація між ними - не представляється можливим.

Відповідно до висновку експерта від 12.09.2022 року № 5889/22-21, середня ринкова вартість автомобіля марки «LEXUS» моделі «LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в кузові чорного кольору, відповідно до його технічного стану, на момент вчинення злочину, а саме 03.02.2022, виходячи з нормативних показників технічного стану та пробігу ідентичного автомобіля складала 1551690,0 гривень.

Постановою слідчого від 03.02.2022 року вилучені 03.02.2022 під час огляду автомобіля марки «LEXUS» моделі «LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в кузові чорного кольору, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 являється ОСОБА_6 , сліди: запаховий слід з поверхні внутрішньої ручки закривання водійської дверці, який поміщено до спец пакету «НПУ СУ» PSP 1109043; запаховий слід з поверхні нижньої подушки сидіння водія, який поміщено до спец пакету «НПУ СУ» PSP 1109045; змив із поверхні внутрішньої ручки відкривання водійської дверці; змив із поверхні керма та вилучені під час особистого обшуку в ході затримання ОСОБА_4 речі, які поміщені до спец пакету «Головне слідче управління НП» 7262939: балонієву куртку сірого кольору та кепку сірого кольору, які поміщено до спец. пакету «Головне слідче управління НП» 7262939, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2022 року накладено арешт на вказані речові докази.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого та свідків, дослідивши надані сторонами докази у заявленому обсязі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 03.02.2022, в період часу з 02.00 год. по 03.20 год., він діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих спонукань, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, за допомогою невстановленого засобу електронного відкривання автомобільних замків, неодноразово проникав в салон автомобіля, маючи намір завести двигун та в подальшому ним незаконно заволодіти, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був помічений власником транспортного засобу, який в подальшому викликав працівників поліції.

Зазначені дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 289 КК України, а саме як незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Суд зазначає, що безумовно доведеним у справі є лише три факти, а саме факт того, що автомобіль належить потерпілому ОСОБА_6 , що вказаний автомобіль є автомобілем марки «LEXUS» моделі «LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується копією технічного паспорту на автомобіль та вартість вказаного автомобіля в сумі 1551690,00 гривень, що підтверджено висновком експерта від 12.09.2022 року № 5889/22-21.

При цьому доведення вартості вказаного автомобіля для кваліфікації замаху жодного значення не має, оскільки повністю суперечить усталені практиці Верховного Суду, яка виходить з поняття реальності завданих збитків, а не простої вартості автомобіля та визначає, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тобто, якщо транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує або сума відповідних витрат менша, така кваліфікуюча ознака як незаконне заволодіння є транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, відсутня.

Тобто, у справі підтверджено два факти: марка та модель автомобіля і належність його потерпілому.

Разом з тим, ОСОБА_4 обвинувачується у замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, що потребує від сторони обвинувачення довести значно більше ніж факт того, що автомобіль ОСОБА_4 не належить, а є власністю потерпілого.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

Так, з огляду на обвинувачення ОСОБА_4 у замаху, тобто злочині, який не був доведений до кінця і про суб`єктивну сторону якого не можливо стверджувати по наслідкам, які настали, потребує ретельного доведення суб`єктивна сторона злочину, а саме умисел ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що суб`єктивна сторона злочину тісно і нерозривно пов`язана із свідомістю особи, що не піддається науковому чи доказовому аналізу.

В науці кримінального права існує єдиний підхід до доказового визначення суб`єктивної сторони кримінального правопорушення: форми вини, умислу, мотиву.

Суб`єктивна сторона доводиться шляхом доказування об`єктивних дій, вчинених особою, що і надають можливість в своїй сукупності оцінити суб`єктивну сторону, виявити дійсні наміри особи, мотив та мету її дій.

Незаконне заволодіння транспортним засобом є злочином з умисною формою вини. Суб`єктивна сторона вказаного складу злочину виражається тільки в прямому умислі. При цьому мотив може бути як корисливий, так і інший (факультативні ознаки суб`єктивної сторони).

З обвинувачення слідує, що ОСОБА_4 діяв умисно з корисливих спонукань, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, за допомогою невстановленого засобу електронного відкривання автомобільних замків, неодноразово проникав в салон автомобіля, маючи намір завести двигун та в подальшому ним незаконно заволодіти.

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

Таким чином, прокурор мав довести, що ОСОБА_4 діяв з умислом на заволодіння транспортним засобом та діяв з корисливою метою.

За формулюванням обвинувачення доказами цього умислу та мети є наступні об`єктивні дії, вчинені за твердження прокурора, ОСОБА_4 : 1)використання невстановленого засобу електронного відкривання автомобільних замків, 2) неодноразове проникнення в салон автомобіля, 3) намір завести двигун.

Суд підкреслює, що кожна із об`єктивних дій має не просто зазначатись прокурором, а має бути доведена сукупністю доказів у справі і лише така конструкція дозволяє стверджувати про доведення винуватості особи поза розумним сумнівом.

Тобто, докази підтверджують вчинені дії, а дії підтверджують форму вини, мету та мотив.

Разом з тим, жодного доказу, що вказані дії (факти) мали місце прокурором не надано. Ці твердження, наведені в обвинуваченні (використання невстановленого засобу електронного відкривання автомобільних замків, неодноразове проникнення в салон автомобіля, намір завести двигун) є припущенням або вигадкою прокурора, оскільки не ґрунтуються на доказах у справі.

По-перше: щодо використання невстановленого засобу електронного відкривання автомобільних замків. З протоколу затримання слідує, що у ОСОБА_4 такого засобу не виявлено. ОСОБА_4 згідно обвинувачення діяв один, інших співучасників, в тому числі і невстановлених осіб, у справі немає. Сам прокурор висунутим обвинуваченням констатував, що в ОСОБА_4 попередньої змови ні з ким не було, він діяв один, тобто не міг передати пристрій іншим особам.

Вказане тягне висновок про те, що все, що міг використати ОСОБА_4 для проникнення в автомобіль мало бути при ньому, оскільки він був затриманий безпосередньо на місці події.

Проте нічого в ОСОБА_4 не виявлено та не вилучено, крім одягу, що підтверджено протоколом затримання та обшуку затриманого. Автомобіль слідів злому, пошкодження не містить, що вбачається з протоколу огляду.

Вказане свідчить про те, що доказів використання засобу електронного відкривання автомобільних замків суду не надано. Вказаний факт є надуманим стороною обвинувачення та ґрунтується навіть не на припущеннях, а є просто красивим формулюванням для переконливості, застосованим прокурором в обвинуваченні.

При цьому на вказаний факт опосередковано вказує і саме формулювання обвинувачення, яким прокурор не навів таку кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбачену ст. 289 КК України, як «незаконне заволодіння транспортним засобом з використанням електронних пристроїв для втручання в роботу технічних засобів охорони». Тобто, сам прокурор, надаючи кваліфікацію дій ОСОБА_4 не вважав доведеним «використання засобу електронного відкривання автомобільних замків», але у формулюванні обвинувачення вирішив це зазначити всупереч тих доказів та обставин, що він встановив.

Таким чином зазначена дія ОСОБА_4 (використання невстановленого засобу електронного відкривання автомобільних замків) є недоведеною.

При цьому суд одразу зазначає, що сам по собі факт відчиненого автомобіля і відсутність ознак злому не свідчить про вчинення ОСОБА_4 вказаний дій, оскільки спосіб доведення зі зворотнього є притаманним науці математиці, а не кримінальному процесуальному праву.

Другою дією за версією обвинувачення вчиненою ОСОБА_4 є намір завести двигун. Беззаперечно, така дія є такою, що вказує на намір незаконного заволодіння транспортним засобом.

Разом з тим, з показань потерпілого та свідків слідує, що автомобіль ніхто не заводив.

З протоколу огляду автомобіля слідує, що було виявлено та вилучено запаховий слід з ручки закривання водійських дверей, запаховий слід з поверхні нижньої подушки сидіння водія, змив з ручки відкривання водійських дверей та змив з поверхні керма. Жодних ознак пошкоджень панелей та інших складових автомобіля не виявлено.

Таким чином, жодних слідів намагання заведення двигуна в ході огляду не виявлено. Слідчий взагалі ніяких змивів з механізму запуску двигуна не робив. Механічних пошкоджень, слідів, що могли б свідчити про такий намір не виявлено, що свідчить про те, що прокурор не довів жодним доказом наявність такого факту як намагання завести двигун.

І остання дія зазначена в обвинувачені визначена прокурором як « неодноразове проникнення в салон автомобіля».

Як вбачається із зазначених вище доказів, прокурор на підтвердження винуватості особи фактично подав наступні докази : показання потерпілого, його сусіда і товариша ОСОБА_13 та дружини ОСОБА_14 , протоколи впізнання здійснені потерпілим та свідком ОСОБА_13 , протокол огляду автомобіля та висновок експерта щодо вартості вказаного автомобіля.

Так, з показань потерпілого та свідків судом встановлено, що вони 03.02.2022 року біля 02.00 помітили невідомих осіб, які намагались проникнути до автомобіля, потім залишили його, що зумовило виклик працівників поліції. Працівники поліції на заяву не відреагували та полишили місце події. Потім потерпілий та свідки побачили, що пізніше після 03.00 до автомобіля знову підійшли невідомі особи ( троє), які відчинили автомобіль, а потім знову відійшли від автомобіля, і були затримані працівниками поліції, яких у вказаний час повторно викликав потерпілий.

Таким чином показання вказаних осіб підтверджують факт того, що декілька невідомих осіб двічі підходили до автомобіля, проникали в нього і полишали вказаний автомобіль, і були затримані після того, як вони полишили автомобіль вдруге.

Вказані докази підтверджують лише вказані факти і не підтверджують жодного іншого факту.

З реєстрації заяв потерпілого за вказаний вечір судом встановлено, що інспектор-чергового ВП № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснив реєстрацію за № 1538 за заявою потерпілого, яка надійшла 03.02.2022 року о 02:31 зі служби 102 про те, що 03.02.2022 о 02:30 за адресою: Вінницький район, м. Вінниця, вул. Чехова, буд. 9В, заявник повідомив про те, що біля авто знаходяться особи, яка мають намір проникнути до авто. Зі слів заявника вони відчинили авто, просить прийняти міри до особи, що проникла в авто.

З даного автомобіля нічого не викрадено, матеріального збитку не завдано. На місці події виявлено ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в м. Київ та ОСОБА_17 , проживаючого в м. Вінниця.

Проводилось фотографування, зареєстровано за ч. 1 ст. 162 КК України.

Суд зазначає, що жодних даних про вказане, крім даних реєстрації, в справі не має, прокурор не подав суду не доказів фотографування, що здійснювалось, а найголовніше не надав суду дані про те, хто такі ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий в м. Київ та ОСОБА_17 , проживаючий в м. Вінниці, які були виявлені під час першого приїзду працівників поліції.

Як вбачається з реєстрації другої заяви потерпілого (реєстраційний № 1539), 03.02.2022 року о 03:20 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.02.2022 о 03:20 за адресою: АДРЕСА_3 , заявник повідомив про те, що в авто знаходяться невідомі особи та проникли до авто Лексус, д.н.з. НОМЕР_5 . Зі слів заявника просить прийняти міри до особи, що проникла в авто.

З даного автомобіля нічого не викрадено, матеріального збитку не завдано. На місці події виявлено ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в м. Київ та ОСОБА_17 , проживаючого в м. Вінниця.

Проводилось фотографування, зареєстровано за ч. 1 ст. 162 КК України.

Суд зазначає, що згідно вказаного документа, поданого прокурором у зазначену ніч при другому виїзді працівники поліції виявили біля автомобіля знову ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в м. Київ та ОСОБА_17 , проживаючого в м. Вінниці. Вказані з особи були виявлені під час першого приїзду працівників поліції. Хто вказані особи, яких двічі виявляли працівники поліції біля автомобіля по приїзду на виклик потерпілого суду не відомо.

Чому зазначений у реєстрації факт виявлення після першого приїзду працівників поліції двох осіб не став предметом доказування суду не відомо.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у двох випадках коли потерпілий звертався як заявник по лінії 102, він повідомляв виключно про те, що особи намагаються проникнути до його автомобіля, а в другому випадку проникли, не повідомляючи про те, що він вважає, що зазначені особи намагаються заволодіти його транспортним засобом, тобто вказував на ті дії невідомих осіб (трьох) очевидцем яких він був.

Факт того, що за першим викликом зафіксовано відсутність викрадення майна, свідчить про те, що правоохоронні органи за заявою потерпілого перевіряли лише мотив викрадення майна з автомобіля, а факт того, що працівники поліції, виявивши двох осіб невідомих осіб біля автомобіля, полишили місце події, свідчить про те, що вони лише перевірили заяву потерпілого щодо незаконного проникнення в автомобіль, збережність майна в автомобілі, що вказує на те, що жодної версії щодо спроби незаконного заволодіння автомобілем ні заявником, ні іншими особами у зазначений час не висувалось. Невідомі особи біля автомобіля не були затримані.

З другої заяви вбачається абсолютно аналогічне.

Разом з тим, вже в заяві від 03.02.2022 року о 04.20 потерпілий вказує про проникнення в автомобіль, а також намір викрасти авто.

Суд зазначає, що у момент звернення по лінії 102 потерпілий повідомляв працівникам поліції про ті об`єктивні дії, які він спостерігає та очевидцем яких він став, і які і мають значення як факти у справі, а у заяві потерпілий вже здійснює припущення, яке і має бути перевірено в ході досудового розслідування та підтверджено або спростовано доказами у справі.

Думка потерпілого не є доказом у справі, доказом є його показання про події, що відбувались. Повідомлення потерпілим в заяві власного висновку про намір іншої особи суд не оцінює як факт.

Далі згідно доказів у справі 03.02.2022 року о 04.40 проводиться огляд автомобіля. В ході огляду не виявлено пошкоджень автомобіля, слідів зламу, в салоні також жодних пошкоджень не виявлено.

Захист просив визнати вказаний доказ недопустимим доказом у справі з підстав того, що другого понятого до слідчої дії не залучили.

Оцінюючи вказане, суд констатує, що дійсно свідок ОСОБА_15 зазначив, що він не був понятим у вказаному провадженні, жодної участі у цій слідчій дії не брав, вказав, що підписи у протоколі йому не належать.

Проте, вказане є не підставою стверджувати, що вказаний недолік є істотним та таким, що впливає на оцінку істотних обставин кримінального правопорушення.

Так, Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав та свобод особи. Сторона, яка стверджує про процесуальні порушення, має не лише довести наявність таких порушень, а й обґрунтувати, що ці порушення позначилися або могли позначитися на результаті судового розгляду, в тому числі на допустимості доказів, використаних у судовому розгляді.

З показань самого ОСОБА_4 вбачається, що дійсно така слідча дія проводилась, ОСОБА_4 не заперечує, що перебував в автомобілі потерпілого, пояснює саме цим можливу наявність в автомобілі його слідів, що свідчить про те, що відсутність другого понятого не позначилась на достовірності зазначених у протоколі відомостей. Отримані за результатами огляду «сліди» для подальшого дослідження не є такими, що позначились на результатах судового розгляду, крім того, сам ОСОБА_4 висуває версію, яка пояснює їх можливу наявність та є неспростованою прокурором.

За таких обставин суд не приймає вказаний протокол до уваги та вважає, що він підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами у справі.

Згідно показань свідка ОСОБА_14 (понятої) під час вказаної слідчої дії був присутній ОСОБА_4 і ще одна затримана особа (свідок вказала на присутнього в залі другого понятого ОСОБА_15 )

Присутність під час огляду автомобіля двох затриманих осіб, серед яких був і обвинувачений ОСОБА_4 підтвердили і потерпілий ОСОБА_6 і свідок ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_15 повідомив, що він на місці події не був, в той час не проживав у м. Вінниці, ніколи не був понятим, зазначив, що підпис в протоколі не його. Також вказав, що він є обвинуваченим у іншому провадженні, яке розслідувалось слідчим, який, як встановлено судом, входить до групи слідчих у зазначеному провадженні та складав обвинувальний акт. На даний час свідок перебуває під вартою через застосований до нього запобіжний захід у виді утримання під вартою, що і зумовило «впізнання» свідком ОСОБА_14 ОСОБА_15 як затриманої на місці події особи.

З протоколу затримання ОСОБА_4 слідує, що він був затриманий 03.02.2022 року об 13.40 год. При цьому захист зауважував, що ОСОБА_4 фактично був затриманий 03.02.2022 року об 02.00 годин, що підтверджено викликом по лінії 102 та відеозаписом з боді камер.

Суд зазначає, що такого відеозапису стороною обвинувачення не надано, а виклик по лінії 102 об 02.00 свідчить про виявлення за першим зверненням потерпілого двох інших осіб. При цьому полишення працівниками поліції місця події, що зумовило їх повторний виклик через проміжок часу свідчить, що ОСОБА_4 на місці події о 02.00 не затримувався.

Вказане є суцільними протиріччями та неузгодженістю доказів, де суд позбавлений можливості надати перевагу одній із версій, що відбулось у вказаний проміжок часу 03.02.2022 року з 02:00 до 03:20.

Проте інші докази у справі ще більше посилюють переконання суду, що зазначені в обвинуваченні обставини є надуманими прокурором, а фактичні дані були зовсім іншими.

Так, з протоколу затримання від 03.02.2022 року об 13:40 год. слідує, що ОСОБА_4 затриманий тому, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

З двох протоколів впізнання від 03.02.2022 року, здійснених об 11.45-11.56 з потерпілим ОСОБА_6 та з 12.12 до 12.19 зі свідком ОСОБА_13 вбачається, що вони впізнали ОСОБА_4 як особу, що мала намір викрасти автомобіль за ознаками зовнішності. В тому числі за лобним облисінням та формою бороди.

З протоколу затримання вбачається, що в ОСОБА_4 виявлено кепку в якій він був одягнутий, що свідчить про те, що за ознакою облисіння він як особа, що заволодівала автомобілем він впізнаний бути не міг, а відповідно потерпілий та свідок десь його бачили до впізнання без головного убору.

Про форму бороди вказані особи ОСОБА_4 впізнати не могли, оскільки на фотокартках з протоколу впізнання борода в ОСОБА_4 відсутня.

Далі із доказів винуватості ОСОБА_4 прокурор подає два протоколи впізнання від 03.02.2022 року, здійснених об 11.57-12.04 з потерпілим ОСОБА_6 та з 12.05 до 12.11 зі свідком ОСОБА_13 . Згідно вказаних протоколів потерпілий та свідок впізнають ОСОБА_11 як особу, яка мала намір викрасти автомобіль.

ОСОБА_20 у вказаному провадженні не затримувався (при цьому, що слідство мало абсолютно ідентичні «докази» як щодо нього, так і щодо ОСОБА_21 ), ОСОБА_20 не є свідком у справі, ОСОБА_21 не обвинувачується у вчинені злочину за попередньою групою осіб.

При цьому ці докази, а саме впізнання ОСОБА_20 як особу, що намагалась викрасти автомобіль, на переконання прокурора доводять винуватість ОСОБА_4 .

З протоколу затримання ОСОБА_21 слідує, що під час його затримання вилучено дві речі: кепка та куртка. Інших речей, пристроїв тощо в нього не виявлено.

З протоколу огляду автомобіля слідує, що під час огляду було виявлено два запахових сліди та два змиви.

Відповідно до висновку експерта від 04.02.2022 року № СЕ-19/102-22/1453-БД на змиві з поверхні керма, змиві з поверхні внутрішньої ручки відкриття водійських дверей, балонієвій куртці сірого кольору та кепці сірого кольору виявлені клітини з ядрами.

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з ручки відкривання водійських дверей та на поверхні кепки не встановлені.

В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву з керма та на балонієвій куртці сірого кольору.

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні змиву з керма та на балонієвій куртці сірого кольору, збігаються між собою та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі.

Тобто цей висновок не підтверджує, що генетичні ознаки клітин з ядрами належать ОСОБА_21 , а свідчить про те, що вони є спільними та належать невстановленій особі.

Відповідно до висновку експерта від 28.02.2022 року № СЕ-19/102-22/1688-БД, зразки запаху, надані на дослідження, вилучені під час огляду місця події 03.02.2022 з поверхні внутрішньої ручки закривання водійської дверці, з поверхні нижньої подушки сидіння водія, з поверхні внутрішньої ручки відкривання водійської дверці, з поверхні керма - наявні та непридатні для ідентифікації особи.

Таким чином, отримані в результаті огляду автомобіля сліди нічого у вказаному провадженні не підтверджують та не спростовують.

Із доказів у справі більше нічого суду не надано.

Із зазначених доказів суд може встановити лише те, що ОСОБА_4 був затриманий взагалі, при собі мав кепку та куртку, на нього вказали в судовому засіданні потерпілий та свідки в ході їх допитів як на ту особу, що була затримана працівниками поліції вночі після другого виклику. При цьому вказані особи зазначили, що ОСОБА_4 був затриманий не біля автомобіля, а не по далеку на зупинці.

Жодного іншого факту із вказаних суперечливих доказів суд встановити не може.

Таким чином, неодноразове проникнення в салон автомобіля є недоведеним.

Таким чином, прокурор не надав жодного доказу, що підтверджує формулювання обвинувачення, а саме використання невстановленого засобу електронного відкривання автомобільних замків, неодноразове проникнення в салон автомобіля, намір завести двигун.

Також суд зазначає, що прокурор особисто дискредитував показання потерпілого та свідка ОСОБА_13 , які зазначали про участь у події декількох осіб, визнавши доведеним лише особисту участь ОСОБА_4 без будь-якої змови, що підтверджено висунутим обвинуваченням. Тобто прокурор не вважав такими, що підтверджуються повною мірою доказами у справі показання потерпілого та свідка і впізнання із ними в частині участі ще однієї особи.

При вказаному залишається доведеним лише факт затримання ОСОБА_4 на зупинці та впізнання в судовому засіданні його потерпілим та свідком як тієї особи, що проникала в автомобіль в останнє.

Сам ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що він дійсно був на зупинці. Був разом зі своїм знайомим ОСОБА_20 . Побачив не до кінця зачинені двері автомобіля, підійшов до нього і незаконно (без дозволу власника) в нього проник, але діяв в метою виключити світло. Після того він вийшов з автомобіля і на зупинці був затриманий працівниками поліції разом із ОСОБА_20 .

Такі показання обвинуваченого узгоджуються з показаннями потерпілого та свідка в частині затримання та проникнення в автомобіль. При цьому ОСОБА_4 визнає факт незаконного проникнення в автомобіль.

Лише сукупність вказаних фактів є підставою стверджувати, що прокурором доведено незаконність дій ОСОБА_4 і вчинення ним незаконного одноразового проникнення до автомобіля потерпілого.

Проте вказаного недостатньо для висновків суду про доведеність умислу ОСОБА_4 на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Зважаючи на вказане та, приймаючи до уваги приписи ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно із якими суд з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, суд оцінивши сукупність всіх доказів у справі виходить за межі висунутого обвинувачення і змінює правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Таким чином, оцінивши сукупність доказів у справі, надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 , суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

При вирішенні питання щодо призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Санкція ч. 1 ст. 162 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Вказане дає підстави стверджувати, що ОСОБА_4 визнаний винним у вчинені кримінального проступку, що визначено ч. 2 ст. 12 КК України.

Частиною 5 ст. 74 КК України визначено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вчинено 03.02.2022 року, що свідчить про те, що трирічний строк давності, визначений ст. 49 КК України минув.

ОСОБА_4 вироком суду має бути звільнений від покарання на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

При цьому суд враховує постанову Верховного Суду від 18.06.2020 року (справа № 756/6876/29, провадження № 51-5464км19) та подальші рішення Верховного Суду з вказаного питання, зокрема постанову Верховного Суду від 19.03.2024 року ( справа №756/3924/20, провадження № 51-5550км23), згідно із якими системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань, в тому числі «звільнення від покарання (ч. 4, 5 ст. 74 КК України), призвів до висновку Верховного Суду, що під звільнення від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів у цілому.

При цьому Верховний Суд виснував, що визнання особи винуватою у вчинені кримінального правопорушення та звільнення особи від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України без визначення його виду та розміру, є правильним.

Вказане є підставою для ухвалення судом рішення виключно про визнання ОСОБА_4 винуватим за ч. 1 ст. 162 КК України без визначення та призначення виду та розміру покарання. І про звільнення ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Суд зазначає, що хоча до ОСОБА_4 і застосовувалось попереднє ув`язнення, проте будь-якого зарахування суд не здійснює, оскільки ОСОБА_4 покарання на призначається.

З матеріалів справи, а саме копії довідки про звільнення, вбачається, що до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави в сумі 208000,00 гривень. Інших відомостей в тому числі і про заставодавця матеріали справи не містять.

Враховуючи, що судом ухвалено рішення про звільнення особи від покарання, підстави для застосування вказаного запобіжного заходу відпали і він підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КК України.

При вирішенні питання судових витрат суд враховує, що у справі ухвалено обвинувальний вирок, а не рішення про закриття провадження. Імперативні вимоги ч. 2 ст. 124 КК України, якими визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, зобов`язують суд стягнути вказані витрати з ОСОБА_4 .

Правова позиція Верховного Суду щодо необхідності компенсування судових витрат за рахунок держави у випадку закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України в даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки Верховним Судом вирішувалась проблема правозастосування в питаннях стягнення судових витрат при закритті провадження, що не врегульовано КПК України.

В даній справі ухвалено обвинувальний вирок, що є підставою для застосування ст. 124 КПК України.

Таким чином, на підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідками про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні становлять 14409,54 гривень.

Керуючись ст.ст. 65-67, 68, 162, 289 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

На підставі ч.5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49, КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на користь держави за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 14409,54 гривень.

Запобіжний захід у виді застави скасувати.

Заставу внесену за ОСОБА_4 в сумі 208000,00 гривень повернути заставодавцю.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2022 року - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме запаховий слід з поверхні внутрішньої ручки закривання водійської дверці, який поміщено до спец пакету «НПУ СУ» PSP 1109043; запаховий слід з поверхні нижньої подушки сидіння водія, який поміщено до спец пакету «НПУ СУ» PSP 1109045; змив із поверхні внутрішньої ручки відкривання водійської дверці; змив із поверхні керма (квитанція № 1739) знищити.

Речові докази, а саме вилучені під час особистого обшуку в ході затримання ОСОБА_4 речі, балонієву куртку сірого кольору та кепку сірого кольору, які поміщено до спец. пакету «Головне слідче управління НП» 7262939 (квитанція № 1739) повернути ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: