Справа № 526/1016/25
Провадження № 1-кп/526/310/2025
В И Р О К

іменем України

15 травня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження № 0000028 від 15.01.2025 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, де сторонами кримінального провадження є прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

15 січня 2025 року о 13 годині 35 хвилин, тобто в умовах воєнного стану, введеного України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, зокрема: Указом Президента від 28.10.2024 № 740/2024, на 90 діб з 05 години 30 хвилин 10.11.2024, ОСОБА_7 з метою незаконного заволодіння чужим майном прибув до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_5 , де, реалізуючи свій злочинний умисел, взяв до рук з торгових вітрин 3 пачки мюлів вартістю по 79 грн. кожна, 1 дволітрову пляшку напою «Живчик» вартістю 52 грн., 1 упаковку ряжанки вартістю 36 грн., 1 літрову упаковку йогурту «Дольче» вартістю 56 грн., 2 літрових упаковки йогурту «Файне» вартістю по 69 грн. кожна, 1 літрову упаковку молока вартістю 38 грн., 3 батончики «Іриска» вартістю 8 грн. кожен, 0,45 кг ковбаси «Лікарська» вартістю 101,7 грн., після чого, усвідомлюючи характер своїх протиправний дій, діючи відкрито, у присутності інших осіб, які розуміли характер його дій, з викраденим почав залишати приміщення вказаного магазину.

В це час, власник магазину ОСОБА_5 , яка помітила вчинення ОСОБА_7 своїх злочинних дій, намагалася їх припинити, ставши на заваді до виходу з магазину та вимагаючи повернути викрадене, але ОСОБА_7 , подолавши протидію потерпілої, вирвався від неї та з викраденими продуктами харчування зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду у загальному розмірі 524 грн. 70 коп.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав беззастережно та підтвердив обставини, вказані в обвинувальному акті. В скоєному щиро розкаюється.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. Також, судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про те, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Згідно зі ст. 65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 скоєно кримінальне правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Враховуючи його вік та стан здоров`я, як особистість ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується з задовільного боку, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

В якості обставин, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ст. 69 ч. 1 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення. Через це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Враховуючи усі встановленні обставини справи, а також особу обвинуваченого, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, будучи раніше не судимою особою, пояснення потерпілої, яка просила призначити покарання, не пов`язане з позбавлення волі, розмір шкоди, те що вона повернута, беручи до уваги інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, стан його здоров`я, спосіб життя, історію та обставини правопорушення, вважає за можливе при призначенні покарання обвинуваченому застосувати ст. 69 КК України, тобто призначити покарання більш м`яке, ніж встановлено санкцією ст. 186 ч. 4 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів суспільства.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому із застосування ст. 69 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 15 травня 2025 року.

Зарахувати в строк покарання час попереднього ув`язнення з 17 січня 2025 року по 14 травня 2025 року із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» до набранням вироком законної сили вважати продовженим.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1