КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4425/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14.05.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно ОСОБА_6 , вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору з сім-карткою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14.05.2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомився 27.05.2025 року, а подана апеляційна скарга 02.06.2025 року.

Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвим порушенням норм КПК України.

Слідчим суддею не дотримано вимоги ст. 98 КПК України, так як не наведено жодних обґрунтувань того, що вилучений телефон, який придбано в 2024 році, може бути причетний до подій 2022 року.

Клопотання про арешт майна не містить жодного доказу, що вказаний телефон здобутий злочинним шляхом чи був об`єктом кримінального правопорушення.

В судове засідання прокурор, представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час призначеного судового розгляду. Представник направив на адресу Київського апеляційного суду клопотання про розгляд вказаної апеляційної скарги без його участі.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що у СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000261 від 12.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

24.04.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Соломянського районного суду міста Києва від 22.04.2025 року проведено обшук за адресою: Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, провулок Двірцевий, буд. 23.

24.04.2025 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 звернувся з клопотанням до Солом`янського районного суду міста Києва про накладення арешту на майно ОСОБА_6 , яке було вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору з сім-карткою.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14.05.2025 року задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно ОСОБА_6 , вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору з сім-карткою.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, метою накладення арешту у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки останній є матеріальним об`єктом, який був можливо знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вказане свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно ОСОБА_6 , вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору з сім-карткою, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3