cправа № 570/2411/25
провадження № 1-кс/570/373/2025
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000335 від 22 травня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,

про продовження строку тримання під вартою,

у с т а н о в и в :

оскільки 20 липня 2025 року закінчується запобіжний захід відносно підозрюваного, однак внаслідок складності даного кримінального провадження завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, на даний час не зменшилися, старший слідчий у поданому 15 липня 2025 року клопотанні просить продовжити раніше обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування без визначення розміру застави.

Згідно з клопотанням, 22 травня 2025 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні відділення поштового зв?язку АТ «Укрпошта» по вул.Молодіжна, 44-А в селищі Квасилів Рівненського району Рівненської області в умовах воєнного стану, умисно, з метою заволодіння чужим майном, здійснив напад на працівника даного відділення ОСОБА_6 , поєднаний із проникненням у приміщення, та з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя потерпілої.

Так, ОСОБА_9 зайшов в приміщенні відділення поштового зв?язку АТ «Укрпошта» по вул.Молодіжна, 44-А в селищі Квасилів Рівненського району Рівненської області та приставив до шиї працівника відділення поштового зв?язку ОСОБА_6 предмет, ззовні схожий на ніж, який утримував у правій руці, погрожуючи останній застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров?я останньої. Після чого висловив вимогу до потерпілої лягти на підлогу, зв?язавши її руки та обмотавши рот липкою стрічкою, та вказати, де знаходяться грошові кошти, після чого потерпіла надала необхідну інформацію.

У подальшому ОСОБА_9 відчинив незачинену шухляду робочого місця та відкрито викрав належні АТ «Укрпошта» кошти в сумі приблизно 9 000 грн.

Далі ОСОБА_9 заволодів особистим мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_6 та під приводом погроз застосування насильства дізнався дані для входу до мобільного додатку «Приват 24», де з кредитної картки останньої перекинув грошові кошти в сумі 10 000 грн. на картку для виплат, якою в подальшому заволодів із сумки потерпілої ОСОБА_6 , після чого зник з місця вчинення злочину.

За таких обставин ОСОБА_9 завдав майнову шкоду ОСОБА_6 в розмірі 10 000 грн., а АТ «Укрпошта» - 9 000 грн.

22 травня 2025 року за даним фактом внесені відомості до ЄРДР за ч.4 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений умовах воєнного стану, поєднаний із проникненням у сховище.

22 травня 2025 року ОСОБА_4 затриманий за підозрою у вчиненні злочину.

23 травня 2025 року ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

23 травня 2025 року стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 27 червня 2025року без визначення розміру застави.

24 червня 2025 року продовжений строк тримання під вартою, що застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , до 20 липня 2025року, без визначення розміру застави.

15 липня 2025 року в.о.керівника Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_10 продовжив строк досудового розслідування до 23 серпня 2025 року.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання повністю і по аналогічних мотивах.

Підозрюваний та захисник не заперечують проти клопотання.

Заслухавши їх думку, з`ясувавши обставини та вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Під час розгляду вказаного клопотання враховуються положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практика Європейського суду з прав людини, а також загальна спрямованість реформи кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом. Відповідно до п.1 ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Законним та обґрунтованим вважається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейского суду з прав людини", тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є обов`язковою, неодмінною умовою законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи. Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France), заява № 12369/86 від 26 червня 1991 року, зазначив, що «національні судові органи повинні зважити на всі обставини, що свідчать за і проти наявності справжнього суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, і врахувати це в рішеннях».

3 огляду на зміст наведеного рішення ЄСПЛ особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув?язнення як винятковий запобіжний захід протягом певного часу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), заява N? 14379/88 від 26 січня 1993 року, вказано: «небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв?язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти».

У контексті наведеного рішення ЄСПЛ врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст: вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дає можливість достатньою мірою спрогнозувати її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим, оскільки наявні специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує правило поваги до свободи особи.

Також, як свідчить практика ЄСПЛ, обвинувачення в зв?язку з вчиненням тяжкого злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення разом з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що йому неможливо запобігти, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» (lijkov v. Bulgaria), заява N? 33977/96 від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

За визначенням Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На даний час продовжують існувати ризики, які слугували підставами для застосування до підозрюваного саме цього виду запобіжного заходу, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зокрема, наявність вище вказаних ризиків стверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, усвідомлює реальність покарання за вчинений особливо тяжкий злочин, що у сукупності з тяжкістю можливого покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, свідчить на користь існування ризику переховування від досудового розслідування та суду.

При цьому суд зауважує, що оскільки на даний час триває досудове розслідування даного кримінального провадження, під час якого встановлюються усі обставини злочину, то у разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавлення волі, він матиме реальну можливість вчинити дії, спрямовані на знищення, приховання або спотворення речей чи документів, які в них містяться та можуть бути доказами під час судового розгляду.

Усі вказані вище обставини, в своїй сукупності, свідчать про доцільність продовження підозрюваному раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на даній стадії досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи наявність ризиків, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, дані про його особу, відсутність стримуючих факторів, вважаю, що зазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Сторона обвинувачення під час розгляду даного клопотання довела наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися і наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали. Зважаючи на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, вважаю необхідним клопотання, яке відповідає вимогам КПК України, задоволити, оскільки застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків. Утримання особи під вартою до судового розгляду справи є єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також відсутня можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу.

Вважаю, що підозрюваному не слід визначати заставу згідно з ч.4 ст.183 КПК України, оскільки злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинений із погрозою застосування насильства.

Керуючись ст.176, 177, 183, 199, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Берегово Закарпатської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше судимого, строк тримання під вартою до 23 серпня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1