Провадження №1-кп/761/339/2025
В И Р О К

іменем України

07 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві судовий розгляд матеріалів кримінального провадження № 0003989 від 10 квітня 2018 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого та засудженого за останнім вироком Деснянського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2005 року за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 березня 2005 року та остаточно призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 20 вересня 2012 року з Сумської виправної колонії № 116 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лисичанська Луганської області, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого та засудженого: 14 серпня 2009 року вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 25 березня 2010 року вироком Подільського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців, звільненого умовно-достроково 05 липня 2013 року на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2013 року, невідбута частина покарання становить 1 рік 4 місяці 28 днів; 06 квітня 2015 року вироком Фастівського місьрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, на підставі ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання, призначеного вироком Подільського районного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року, та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців в позбавлення волі, звільненого 17 листопада 2017 року з Темновської виправної колонії № 100 по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілого ОСОБА_14 ,

захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 10 квітня 2018 року, приблизно з 21 години 30 хвилин, перебували у внутрішньому дворі будинку №4 по провулку Михайлівському у м. Києві разом з ОСОБА_14 , при цьому в перебігу спілкування довідались, що в останнього при собі наявні грошові кошти та цінне майно, в наслідок чого вступили між собою в злочинну змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 10 квітня 2018 року, приблизно о 01 годині 51 хвилині, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перемістившись у внутрішній двір будинку АДРЕСА_5 , підійшли на близьку відстань до потерпілого ОСОБА_14 та, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, з метою вчинення розбійного нападу, розпочали наносити удари руками в область голови ОСОБА_14 , внаслідок чого останній впав на асфальт. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжили наносити удари по тілу ОСОБА_14 , внаслідок чого останній втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин голови, забоїв м`яких тканин правої кисті. Подолавши опір потерпілого, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали обшукувати непритомного ОСОБА_14 та з лівої руки останнього зняли його годинник, вартістю 1500 гривень, після чого з правої кишені штанів, в які був одягнутий ОСОБА_14 , витягнули гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1240 гривень, банківська картка «Visa», яка матеріальної цінності не становить та зняли з ніг потерпілого туфлі чорного кольору, вартістю 136 гривень 70 копійок, заволодівши вищевказаним майном потерпілого ОСОБА_14 .

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_14 , на загальну суму 3376 гривень 70 копійок, після чого залишили місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому були затримані співробітниками поліції.

Такі дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Допитаний у судовому засіданні 15 серпня 2024 року ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав та надав показання, згідно з якими зазначив, що 10 квітня 2018 року приблизно о 01 годині ночі він разом зі своєю цивільною дружиною - ОСОБА_19 та ОСОБА_8 прийшли до магазину «Маленька кишеня» щоб випити кави. Біля вказаного магазину до них підійшов незнайомий їм раніше чоловік - ОСОБА_14 , який був в стані алкогольного сп`яніння та запитав чи не знають вони де поблизу є аптека, після чого, познайомившись, почав пригощати їх алкогольними напоями. Зазначив, що він та ОСОБА_8 почали вживати алкогольні напої разом із потерпілим ОСОБА_14 . В той час до одного з будинків поблизу під`їхала компанія чоловіків та ОСОБА_14 , з незрозумілих причин, почав ображати їх нецензурними словами. Після чого один з чоловіків з вказаної компанії підійшов до них та кілька разів вдарив ОСОБА_14 , від чого останній впав на землю, а підвівшись, пішов в невідомому напрямку. Через деякий час приїхали працівники поліції та затримали його і ОСОБА_8 , оскільки потерпілий ОСОБА_14 вказав, що саме вони його побили та викрали в нього речі. ОСОБА_7 зазначив, що ані він, ані ОСОБА_8 не наносили ударів потерпілому, лише спілкувались та вживали з ним алкогольні напої. Просив врахувати, що під час їх особистого обшуку працівниками поліції не було виявлених жодних речей, які належали ОСОБА_14 .

Допитаний у судовому засіданні 20 вересня 2024 року ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187 КК України не визнав та надав показання, згідно з якими зазначив, що 09 квітня 2018 року близько 23 години 00 хвилин він, ОСОБА_7 та цивільна дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_19 пішли до магазину попити кави. Через деякий час до них підійшов незнайомий раніше чоловік - ОСОБА_14 та попросив підказати де можна знайти аптеку, оскільки в нього болить зуб та потрібні ліки, на що вони йому пояснили де знаходиться цілодобова аптека, а саме біля Майдану Незалежності. ОСОБА_14 пішов начебто в сторону аптеки, але невдовзі повернувся та запитав чи не хотіли б вони випити горілки, на що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 погодились. Після цього, ОСОБА_14 дав гроші ОСОБА_19 , щоб вона сходила до магазину. Також ОСОБА_8 зауважив, що ОСОБА_14 поводив себе неспокійно, постійно намагався комусь додзвонитись. Після того, як ОСОБА_19 повернулась з магазину, вони почали вживати алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_14 попросив викликати йому таксі, що вони і зробили, а ОСОБА_8 запропонував випити чаю чи кави поки вони очікують на автомобіль таксі та пішов в магазин. Повернувшись побачив, що ОСОБА_14 сидить під стіною і в нього розбитий ніс, а ОСОБА_7 повідомив, що поки він, ОСОБА_8 , перебував у магазині, ОСОБА_14 почав ображати компанію чоловіків, які під`їхали на автомобілі, один з яких кілька разів вдарив його. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запропонували ОСОБА_14 купити в магазині води та вмитись, на що він не погодився та сказав, що хоче купити ще горілки, після чого ОСОБА_20 , ОСОБА_7 та ОСОБА_19 зайшли до магазину за покупками, а коли повернулись на вулицю, ОСОБА_14 зник у невідомому напрямку. Через деякий час до магазину де вони залишились пити каву під`їхав службовий автомобіль поліції та їх затримали, оскільки ОСОБА_14 вказав на них, як на осіб, що побили його та пограбували. Зазначив, що ані він, ані ОСОБА_7 , не наносили потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, не забирали його речей. ОСОБА_8 також не робив потерпілому пропозицію знайти його телефон.

Позицію обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо невизнання вини у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення суд вважає цілком зрозумілою, оскільки обвинувачені таким чином здійснюють свій захист та бажають уникнути відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. Проте, провівши судове слідство, ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, суд приходить до переконання про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, які підтверджуються комплексом досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні 16 січня 2019 року потерпілий ОСОБА_14 надав показання, відповідно до яких 09 квітня 2018 року він у вечірній час прогулювався центром міста Києва. Для того щоб викликати таксі за меншим тарифом, він вирішив пройтись подалі від центру та пішов в напрямку вулиці Мала Житомирська. Близько 22 години він зайшов до продуктового магазину, купив пляшку пива та став очікувати на прибуття автомобіля таксі. Потім побачив раніше невідомих йому чоловіків, як дізнався пізніше ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , разом з якими перебувала дівчина, як дізнався пізніше ОСОБА_19 . Вони познайомились та між ними зав`язалась розмова, в ході якої вони вирішили всі разом попити пива. ОСОБА_14 зазначив, що дав ОСОБА_19 200 гривень та вона купила в магазині пляшку горілки й закуску. Відійшовши недалеко від магазину, вони близько години розмовляли та вживали алкогольні напої. Потім до нього, ОСОБА_14 , підійшов якийсь хлопець та між ними спочатку виникла словесна суперечка, а потім штовханина, яка майже одразу і закінчилась. Після чого ОСОБА_14 вирішив повторно викликати таксі, щоб доїхати додому, однак перевіривши свої кармани, він виявив відсутність планшету. Після чого запитав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які стояли поруч, чи не бачили вони його планшету, на що вони обоє заперечили. Він припустив, що планшет випав під час його штовханини з вказаним вище невідомим хлопцем та останній міг його забрати. ОСОБА_8 повідомив, що знає хлопця з яким в ОСОБА_14 виник конфлікт та може з ним домовитись про повернення планшету за грошову винагороду. Після чого, ОСОБА_8 відійшов в сторону магазину та повернувшись через 5 хвилин сказав, що говорив з тим хлопцем і той готовий зараз приїхати та повернути планшет, однак йому потрібно сплатити чи 2000 тисячі чи 4000 тисячі гривень (точної суми не пам`ятає). ОСОБА_14 не погодився на таку пропозицію та зазначив, що має при собі 400 гривень і готовий їх віддати за повернення планшету. ОСОБА_8 знову відійшов, а повернувшись повідомив, що хлопець погодився повернути планшет, однак зустріч призначив за кілька кварталів від того місця де вони перебували. ОСОБА_14 погодився та вони всі разом пішли до того місця, де за словами ОСОБА_8 мала відбутись зустріч. Пройшовши приблизно кілометр, вони зайшли до якогось темного провулку та ОСОБА_8 раптово вдарив його по голові, після чого він, ОСОБА_14 впав. Тим часом ОСОБА_7 почав нишпорити по його карманах, зняв годинник з руки. ОСОБА_19 зняла з його ніг туфлі, а ОСОБА_8 продовжував наносити удари по голові, від чого він втратив свідомість. Приблизно через дві години, прийшовши до тями, він дійшов до магазину, де продавець за його проханням викликала поліцію. Працівники поліції швидко прибули за викликом. ОСОБА_14 розповів їм про ситуацію що склалась та вони вирішили поїхати до магазину, де раніше він познайомився з обвинуваченими. Приїхавши до вказаного магазину, він побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і вказав на них працівникам поліції, які одразу затримали останніх. У подальшому ОСОБА_14 поїхав до лікарні на огляд. Зазначив, що обвинувачені викрали в нього туфлі, годинник, планшет марки «Бравіс» або «Новіс» (точно не пам`ятає) чорного кольору, портмоне, в якому було близько 2 тисяч гривень.

Показання потерпілого ОСОБА_14 , який послідовно та обґрунтовано пояснив обставини вчинення щодо нього розбійного нападу та переконливо зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли злагоджено та узгоджено, цілком та у повній мірі викривають обвинувачених у вчиненні саме розбійного нападу, а також повністю спростовують показання останніх щодо непричетності до вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення. Суд не має будь-яких підстав ставити під сумнів отримані в судовому засіданні від потерпілого у встановленому КПК України порядку показання.

Допитаний в судовому засіданні 13 червня 2024 року свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що на момент вчинення кримінального правопорушення він працював інспектором патрульної поліції та виконував обов`язки командира роти. Вночі з 09 квітня 2018 року на 10 квітня 2018 року надійшов виклик про вчинення розбою та, виїхавши на місце пригоди, екіпаж патрульної поліції виявив чоловіка без взуття, який розповів, що його побили та пограбували. Потерпілий надав прикмети осіб, які здійснили напад на нього, та під час відпрацювання вказаного виклику було виявлено вказаних осіб біля магазину «Велика Кишеня» по вулиці Мала Житомирська у місті Києві, після чого на місце події було викликано слідчо-оперативну групу. За сплином часу свідок ОСОБА_21 точно не міг сказати чи затримували 10 квітня 2018 року саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Вказані показання свідка ОСОБА_21 , який, хоча і не був присутнім безпосередньо під час здійснення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_14 , а відтак і очевидцем вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінального правопорушення, суд покладає в обґрунтування даного вироку, оскільки, його послідовні показання об`єктивно відображають хронологію подій, що відбувались та, з урахуванням досліджених доказів, наведених нижче, підтверджують час, та обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінованого їм кримінального правопорушення, а також повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 187 КК України, яке знайшло підтвердження в ході судового розгляду.

Крім того, досліджені у судовому засіданні, надані стороною обвинувачення письмові докази, цілком підтверджують вину обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме:

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 квітня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_14 повідомляє правоохоронні органи про те, що 09 квітня 2018 року приблизно о 21 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4, невідомі особи нанесли йому тілесні ушкодження, після чого забрали майно та грошові кошти;

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 квітня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_14 повідомляє правоохоронні органи про те, що 09 квітня 2018 року в період часу з 21 год. 00 хв. до 21 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4, ОСОБА_8 таємно викрав планшет марки NOMI, вартістю 3000 гривень;

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 квітня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_14 повідомляє правоохоронні органи про те, що 09 квітня 2018 року в період часу з 21 год. 00 хв. до 21 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4, ОСОБА_8 шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами в сумі 200 гривень;

протокол огляду місця події від 10 квітня 2018 року із фототаблицями до нього, відповідно до якого ОСОБА_14 , перебуваючи за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4, повідомив слідчому про те, що на даній ділянці місцевості він відпочивав з раніше невідомими йому двома чоловіками та дівчиною. Після чого до них під`їхав автомобіль, з якого вийшли невідомі йому чоловіки та відібрали в нього планшет.

Подальший огляд здійснювався на перехресті вулиці Мала Житомирська - провулок Михайлівський, де розташований магазин «Експрес», біля якого стоять двоє чоловіків та дівчина. Перший чоловік, який представився ОСОБА_8 , був одягнений в куртку чорного кольору, штани чорного кольору, туфлі чорного кольору. Другий чоловік представився ОСОБА_7 , був одягнутий в спортивні штани синього кольору з білими вставками, помаранчеву-білу кофту, біло-синю спортивну кофту, кросівки сірого кольору. ОСОБА_22 .

Як повідомив потерпілий ОСОБА_14 двоє чоловіків, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 нанесли йому тілесні ушкодження, а після того як він впав на землю, зняли з нього туфлі, годинник, витягли гаманець з грошовими коштами;

протокол огляду місця події від 10 квітня 2018 року з відеозаписом до нього, який був переглянутий в ході судового розгляду, відповідно до якого слідчим ВП № 4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_23 , за участі потерпілого ОСОБА_14 , проведено огляд за адресою: м. Київ, вул. М. Житомирська, 18. В ході огляду потерпілий ОСОБА_14 повідомив, що біля магазину «Експрес» до нього підійшли двоє чоловіків та одна дівчина, з якими він попрямував до будинку АДРЕСА_6 . Рухаючись по провулку Михайлівському в м. Києві на фасаді будинку було виявлено камеру відеоспостереження.

Далі огляд відбувається біля будинку № 4 по провулку Михайлівському в м. Києві де потерпілий повідомив, що за вказаною адресою він розпивав алкогольні напої з вищевказаними чоловіками, раптово до нього ззаду підійшла особа та вдарила по голові, після чого він впав. Підвівшись на ноги, потерпілий ОСОБА_14 виявив відсутність планшету, який лежав у нього в піджаку.

Далі потерпілий провів учасників огляду через магазин «Експрес» до будинку № 4 по вулиці Мала Житомирська в м. Києві та вказав на місце, де двоє зазначених вище чоловіків нанесли йому тілесні ушкодження, від яких він втратив свідомість, після чого заволоділи його речами;

протокол огляду та вилучення від 10 квітня 2018 року, відповідно до якого старшим слідчим СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_24 встановлено, що свідок ОСОБА_19 написала заяву про те, що бажає добровільно надати грошові кошти в сумі 250 гривень, які були викрадені у потерпілого ОСОБА_14 , та які їй надав її цивільний чоловік ОСОБА_7 . В ході огляду було вилучено грошові кошти: одна купюра номіналом 200 гривень, одна купюра номіналом 50 гривень;

заяву ОСОБА_19 від 10 квітня 2018 року, відповідно до якої остання просить долучити до матеріалів кримінального провадження грошові кошти в сумі 250 гривень, які їй віддав її чоловік ОСОБА_7 та які були викрадені у ОСОБА_14 ;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 10 квітня 2018 року, з фототаблицями до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав особу, яка стоїть під № 1 ( ОСОБА_7 ), як чоловіка, який 09 квітня 2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4, стояв біля нього, після спільного вживання алкогольних напоїв. В цей час його знайомий на ім`я ОСОБА_25 вдарив його ( ОСОБА_14 ) по голові, внаслідок чого він впав на землю та втратив свідомість. Коли прийшов до тями то бачив, як цей чоловік руками перевіряв його кишені, з яких викрав особисті речі, а саме: грошові кошти в сумі 1200 гривень, наручний годинник, цигарки, запальничку, комплект ключів від квартири та зняли черевики з ніг;

протокол пред`явлення особи для впізнання від 10 квітня 2018 року, з фототаблицями до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав особу, яка стоїть під № 4 ( ОСОБА_8 ), як чоловіка, який 09 квітня 2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4, повідомив йому, що знає у кого знаходиться його викрадений планшет та повідомив, що може допомогти його викупити за 400 гривень. Після того як він ( ОСОБА_14 ) погодився та надав йому 200 гривень, для того щоб викупити планшет, він разом із ОСОБА_8 та його товаришем пішли в арку для того щоб нібито забрати планшет. Коли вони підійшли до арки, ОСОБА_8 вдарив його по голові від чого він втратив свідомість. Коли прийшов до тями то бачив, як вказаний чоловік зі своїм товаришем дістають з кишень його особисті речі, а саме: грошові кошти в сумі 1200 гривень, наручний годинник, комплект ключів від квартири та зняли взуття з ніг. При цьому, ввесь час поки він ( ОСОБА_14 ) лежав на землі ОСОБА_8 постійно наносив йому удари руками і ногами по голові та тулубу;

При цьому, як убачається із протоколів пред`явлення для впізнання осіб за фотознімками, потерпілий ОСОБА_14 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, за сукупністю зовнішніх рис обличчя, серед наданих слідчим фотознімків, впізнав саме обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які шляхом застосування до нього насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я протиправно заволоділи його майном.

протокол обшуку від 10 квітня 2018 року з фототаблицями та відеозаписом до нього, який був переглянутий в ході судового розгляду, за адресою: м. Київ, вул. Мала Житомирська, 14, в присутності понятих, за участю ОСОБА_19 , ОСОБА_26 , дозвіл на проведення якого було надано ОСОБА_26 . Оглядом місця події є ділянка місцевості у дворі будинку АДРЕСА_7 , на якій розміщена дерев`яна будівля, вікна відсутні, вхід здійснюється через дерев`яні двері, які обладнані навісним замком. При вході у вказану дерев`яну будівлю по ліву сторону розміщений холодильник, мікрохвильова пічка, полиці з речами, далі столик та дві лавочки, під столом виявлено та вилучено чоловічі туфлі, чорного кольору, 42 розміру, з написом білого кольору на підошві «К-114 920 р». В кімнаті № 2 при вході встановлено чотири ліжко-місця, в кінці кімнати розміщена тумбочка, на якій розміщений телевізор, на вказаній тумбочці виявлено та вилучено телефон Apple Iphone 5S, сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 ;

протокол пред`явлення речей для впізнання від 10 квітня 2018 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав черевики, які знаходяться під № 1 (шкіряні чоловічі черевики чорного кольору з написом білого кольору на підошві «К-114 920 р»), як такі, що зняли з нього під час пограбування 09 квітня 2018 року за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4;

протокол огляду відеозапису від 12 квітня 2018 року, відповідно до якого слідчим ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_23 було проведено огляд відеозапису, що збережений на СD-R диску - камер відеоспостереження, які знаходяться на фасаді будинку АДРЕСА_8 та належать закладу «Rock Fellow», який був переглянутий в ході судового розгляду;

Так, із переглянутого відеозапису судом встановлено, що 10 квітня 2018 року о 02:31:03 на відеозаписі камери спостереження, розташованої на фасаді будинку АДРЕСА_8 , в кадрі з`являються потерпілий ОСОБА_14 , який одягнений у взуття чорного кольору, та ОСОБА_8 . О 02:31:07 ОСОБА_8 заходить в двір будинку, а через кілька секунд (на камері 02:31:16) потерпілий ОСОБА_14 йде слідом за ОСОБА_8 . О 02:31:38 в сторону будинку куди зайшли ОСОБА_14 та ОСОБА_8 ідуть ОСОБА_7 та ОСОБА_19 . О 02:38:51 ОСОБА_19 , тримаючи в руках взуття чорного кольору, виходить з двору та прямує в сторону вулиці Мала Житомирська у м. Києві. Через кілька хвилин (02:40:19) з двору вийшов ОСОБА_14 , який був босоніж, та направився в протилежну сторону. Одразу за потерпілим ОСОБА_14 (02:40:53) з двору будинку вийшли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , подивились в слід ОСОБА_14 та пішли в сторону вулиці Мала Житомирська в м. Києві. (При цьому судом, виходячи з комплексу досліджених доказів у їх сукупності, встановлено, що час на відео з закладу «Rock Fellow» не відповідає реальному часу у який відбувалися події з похибкою на годину вперед)

протокол огляду відеозапису від 13 квітня 2018 року, відповідно до якого слідчим ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_23 було проведено огляд відеозаписів, що збережені на СD-R диску - камер відеоспостереження, які знаходяться на фасаді будинку №11 по вулиці Мала Житомирська в м. Києві та належать «ІПІІІ НАН України», які були переглянуті в ході судового розгляду;

Так, із переглянутого відеозапису (Офіс_ch4_5124_5142) судом встановлено, що 10 квітня 2018 року о 01:51:27 на відеозаписі камери спостереження, розташованої на фасаді будинку №11 по вулиці Мала Житомирська в м. Києві, в кадрі з`являються ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які вийшли з провулку Михайлівського та повернули на вулицю Михайлівську в м. Києві. На відеозаписі (Офіс_ch4_0507_0537) (позначки часу 02:05:08-02:05:35) видно ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , які підійшли до магазину «Експрес» по вулиці М. Житомирська у м. Києві. На відеозаписі (Офіс_ch4_2646_2705) (позначка часу 02:26:47) вбачається як до магазину «Експрес» під`їхав службовий автомобіль патрульної поліції.

Висновок експерта № 12-4/1036 від 24 травня 2018 року, відповідно до якого ринкова вартість планшета марки «NOMI» Corsa 2 С070011, туфель чорного кольору, станом на момент вчинення кримінального правопорушення - 09 квітня 2018 року могла становити 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок;

Висновок Експерта № 877/Е ОСОБА_27 від 22 травня 2018 року, відповідно до якого дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням даних, викладених у висновку експертного дослідження №140 від 11 квітня 2018 року, свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 10 квітня 2018 року о 04 год. 40 хв, у нього мали місце тілесні ушкодження:

-синці в проекції лівого скронево-нижнє-щелепного суглобу з переходом на козелок вушної раковини, в завушній ділянці зліва, в лобно-скроневій ділянці зліва, в надбрівній ділянці справа, на нижній повіці лівого ока з переходом в підочну ділянку, у виличній ділянці справа, на волосистій частині лобної ділянки справа, на спинці носа, 4 пальця лівої кисті та проксимальних фаланг 3, 4 пальців правої кисті;

-садна на спинці носа у нижній третині, на червоній каймі нижньої губи по центру та зліва, на тильній поверхні правої кисті в проекції проксимальних третин 3, 4 п`ясних кісток, на тильній поверхні лівої кисті в проекції проксимального міжфалангового суглобу 5 пальця;

-крововилив на слизовій оболонці нижньої губи від рівня перехідної складки до межі червоної кайми.

Кожне з вказаних тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.

Характер та морфологія виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились внаслідок не менше п`ятнадцяти травматичних дій тупими предметами, характерні властивості яких не відобразились, за давністю можуть відповідати вказаному терміну;

висновок судово-психіатричного експерта № 324 від 10 травня 2018 року, відповідно до якого експертом встановлено, що:

1. У період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , останній на будь-який психічний розлад, у тому числі тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності не страждав.

2. У період кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , останній за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. У теперішній час ОСОБА_7 на будь-який психічний розлад не страждає і за психічним станом у теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

4. У теперішній час ОСОБА_7 на хронічний алкоголізм та наркоманію не страждає, а виявляє ознаки Епізодичного зловживання алкоголем.

5. У теперішній час ОСОБА_7 протинаркоманічного та протиалкогольного лікування не потребує;

висновок судово-психіатричного експерта № 319 від 08 травня 2018 року, відповідно до якого експертом встановлено, що:

1. У період кримінальних правопорушень, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_8 , останній на будь-який психічний розлад, у тому числі тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності не страждав.

2. У період кримінальних правопорушень, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_8 , останній за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

3. У теперішній час ОСОБА_8 на будь-який психічний розлад не страждає і за психічним станом у теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

4. У теперішній час ОСОБА_8 на хронічний алкоголізм та наркоманію не страждає.

5. У теперішній час ОСОБА_8 протинаркоманічного та протиалкогольного лікування не потребує.

Таким чином, суд, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши отримані і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, приходить до переконання, що вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є доведеною поза розумним сумнівом та по справі зібрано достатню кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини.

Крім цього, суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяг з ЄРДР від 10 квітня 2018 року; постанову про призначення групи слідчих від 10 квітня 2018 року; постанову про призначення групи прокурорів від 10 квітня 2018 року; доручення про проведення досудового розслідування від 10 квітня 2018 року; постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 10 квітня 2018 року; постанову про уточнення дати, часу та місця вчинення кримінального правопорушення від 13 квітня 2018 року; постанову про продовження строку досудового слідства від 06 червня 2018 року, оскільки за своєю природою вказані документи не містять доказових даних, що мають значення для розгляду кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Свідок ОСОБА_19 , яка була допитана в судовому засіданні 27 березня 2024 року, суду пояснила, що в ніч з 09 квітня 2018 року на 10 квітня 2018 року вона пила каву біля магазину «Кошик» в м. Києві (точної адреси не пам`ятає) разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . До них підійшов раніше невідомий їм чоловік, потерпілий ОСОБА_14 , трохи поспілкувавшись з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , останній перейшов на протилежну сторону дороги та пішов в невідомому напрямку. Вказала, що не бачила щоб потерпілому ОСОБА_14 хтось наносив тілесні ушкодження та не бачила щоб ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 наносили будь-кому тілесні ушкодження. Також зазначила, що не бачила щоб ОСОБА_8 викрав планшет у потерпілого та вимагав у нього кошти за інформацію щодо місця знаходження вказаного планшету. Крім того, ОСОБА_19 зазначила, що працівники правоохоронних органів під час проведення обшуку здійснювали тиск на неї та примушували давати неправдиві показання під час досудового розслідування.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_19 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 , в частині того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 лише трохи поспілкувались з потерпілим ОСОБА_14 , після чого останній пішов у невідомому напрямку, оскільки дане твердження спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_14 та показаннями обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які зазначили, що познайомившись, вони спілкувались та вживали разом алкогольні напої. Крім того, в цілому показання свідка ОСОБА_19 суперечать зібраним у справі доказам та розцінюються судом як намагання ОСОБА_19 полегшити відповідальність свого цивільного чоловіка за вчинене кримінальне правопорушення.

Крім того, обставин, які б давали підстави сумніватися у добровільності участі ОСОБА_19 у проведені слідчої дії за її участю в результаті розгляду кримінального провадження не встановлено. З переглянутого в судовому засіданні відеозапису слідчої дії - обшуку, проведеного за адресою: м. Київ, вул. Мала Житомирська, 14, вбачається, що свідок ОСОБА_19 поводила себе абсолютно спокійно та цілком природно, зважаючи на обставини.

Крім того, необхідно зазначати позицію суду щодо досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, сторона захисту на підтвердження невинуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надала компакт-диск, на якому міститься відеозапис, який було переглянуто в судовому засіданні.

За правилами ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Разом з тим, суду не надано даних на підтвердження джерела походження компакт-диску з відеозаписом, зокрема, ким, коли та звідки отримано такий доказ, про визнання якого недопустимими заявлено стороною обвинувачення.

Захисником у судовому засіданні не доведено, що зазначений диск із відеозаписом отримано в порядку, встановленому КПК України, що є підставою для визнання недопустимим доказом дані відеозапису на цьому диску.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, суд дослідив, оцінив та проаналізував отримані і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження, та прийшов до переконання, що вина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, є доведеною поза розумним сумнівом. По справі зібрано достатня кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини.

При цьому, судом детально проаналізовано розвиток подій, характер вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінально караного діяня.

Крім того, суд вважає необхідним відзначити, що усі доводи сторони захисту про невинуватість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо заволодіння майном ОСОБА_14 шляхом вчинення розбійного нападу є неспроможними, оскільки вони комплексно спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_14 , доказами, наданими стороною обвинувачення, висновками та доводами, наведеними вище судом у даному вироку.

Виходячи з зазначеного, суд обґрунтовано приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у тому, що він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

Крім того, відповідно до висунутого обвинувачення, 09 квітня 2018 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у внутрішньому дворі будинку № 4 по провулку Михайлівському у м. Києві, разом із потерпілим ОСОБА_14 , звернув увагу на планшет марки «AVI», чорного кольору, який випав з рук ОСОБА_14 на землю, під час конфлікту із невстановленими особами. В цей момент у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення зазначеного чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , 09 квітня 2018 року, приблизно о 21 годині 32 хвилини, перебуваючи у внутрішньому дворі будинку № 4 по провулку Михайлівському у м. Києві, скориставшись тим, що ОСОБА_14 не звертає на нього увагу, а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, своєю рукою взяв із землі планшет марки NOMI CORSA2 ІМЕІ (1): НОМЕР_2 , ІМЕІ (2): НОМЕР_3 , чорного кольору, вартістю 1241 гривня 40 копійок, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_4 , вартістю 50 гривень, на рахунку були гроші в сумі 20 гривень та таким чином таємно, повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_14 на загальну суму 1311 гривень 40 копійок.

Крім цього, 09 квітня 2018 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин, у ОСОБА_8 , після запитання ОСОБА_14 щодо зникнення планшета, виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами ОСОБА_14 під приводом начебто повернення планшету, яким він протиправно заволодів шляхом крадіжки та мав можливість розпорядитися на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_14 , що йому начебто відомі невстановлені особи, з якими виник конфлікт у ОСОБА_14 та які нібито заволоділи його планшетом марки NOMI CORSA2 ІМЕІ (1): НОМЕР_2 , ІМЕІ (2): НОМЕР_3 , чорного кольору, однак він може посприяти у поверненні вказаного планшету.

Отримавши згоду ОСОБА_14 , діючи з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_8 зімітував телефонну розмову з невстановленими особами, які нібито викрали планшет потерпілого та домовився з ними про зустріч. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з метою надання правдоподібності своїм словам, ОСОБА_8 відійшов від потерпілого та, повернувшись приблизно через 5 хвилин повідомив, що для повернення планшету ОСОБА_14 має передати через нього невстановленим особам грошові кошти. Будучи введеним в оману, ОСОБА_14 передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 200 гривень, отримавши які, ОСОБА_8 взяті на себе зобов`язання не виконав, а отриманими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Як встановлено в судовому засіданні, на обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначених інкримінованих йому кримінальних правопорушень, кваліфікованих органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України сторона обвинувачення посилається на наступні письмові докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 квітня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_14 повідомляє правоохоронні органи про те, що 09 квітня 2018 року в період часу з 21 год. 00 хв. до 21 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4, ОСОБА_8 таємно викрав планшет марки NOMI, вартістю 3000 гривень;

Вказаний доказ підтверджує факт таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_14 та не є доказом причетності до крадіжки ОСОБА_8

протокол огляду місця події від 10 квітня 2018 року із фототаблицями до нього, відповідно до якого ОСОБА_14 , перебуваючи за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4, повідомив слідчому про те, що на даній ділянці місцевості він відпочивав з раніше невідомими йому двома чоловіками та дівчиною. Після чого до них під`їхав автомобіль, з якого вийшли невідомі йому чоловіки та відібрали в нього планшет.

Вказаний доказ, наданий стороною обвинувачення спростовує версію сторони обвинувачення, викладену у обвинувальному акті щодо викрадення ОСОБА_8 планшету марки NOMI CORSA2 ІМЕІ (1): НОМЕР_2 , ІМЕІ (2): НОМЕР_3 , чорного кольору, вартістю 1241 гривня 40 копійок, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_4 , вартістю 50 гривень, на рахунку були гроші в сумі 20 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_14

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 квітня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_14 повідомляє правоохоронні органи про те, що 09 квітня 2018 року в період часу з 21 год. 00 хв. до 21 год. 30 хв., за адресою: м. Київ, провулок Михайлівський, 4, ОСОБА_8 шахрайським шляхом заволодів його грошовими коштами в сумі 200 гривень.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, якими обґрунтовується вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, зі сторони належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Суд також звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_14 при дачі ним показів в судовому засіданні зазначив, що планшет випав під час його конфлікту та штовханини з невідомим його хлопцем та припустив, що викрасти вказаний планшет міг ОСОБА_8 , та такі припущення не свідчать в достатній мірі, що саме обвинувачений ОСОБА_8 викрав в потерпілого планшет марки NOMI.

Крім того, стаття 190 КК передбачає кримінальну відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Характерною ознакою об`єктивної сторони цього злочину є те, що особа (власник, володілець, особа, якій ввірене майно чи під охороною якого воно перебуває) внаслідок обману чи довіри добровільно передає винній особі майно, яке в нього є, або право на нього.

Так, під час допиту потерпілого ОСОБА_14 безпосередньо в судовому засіданні останній не підтвердив факту передачі ним грошових коштів в сумі 200 гривень ОСОБА_8 за сприяння останнім ніби то у поверненні вказаного планшету.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні письмові докази, зміст яких розкрито вище, як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами не доводять пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення у викраденні планшету марки NOMI CORSA2 ІМЕІ (1): НОМЕР_2 , ІМЕІ (2): НОМЕР_3 , чорного кольору, вартістю 1241 гривня 40 копійок, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_4 , вартістю 50 гривень, на рахунку були гроші в сумі 20 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_14 та заволодінні чужим майном (грошовими коштами в сумі 200 гривень) шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно.

Стаття 22 КПК України передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд у відповідності до ч. 6 зазначеної статті КПК, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Судом також відповідно до положень ч. 2 ст. 22 КПК України забезпечено рівність прав сторін кримінального провадження на збирання та подання суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, та всебічно, повно й неупереджено досліджені всі надані сторонами докази.

Враховуючи фундаментальний принцип кримінального процесу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також враховуючи положення ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у тому числі виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, покладений виключно на слідчого та прокурора та, у встановлених КПК випадках, на потерпілого, і аж ніяк не на суд.

За змістом ст. 19 Конвенції суд контролює дотримання державами сторонами Конвенції взятих на себе зобов`язань. Питання щодо допустимості доказів у справі, це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам. Суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, буде справедливим (рішення від 23 квітня 1997 року у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів», рішення від 9 червня 1998 року у справі «Тейксера де Кастро проти Португалії»).

Гарантування права на справедливе здійснення правосуддя є однією з правових основ демократичного суспільства, ігнорування цього права не може виправдати поставлену мету (рішення від 17 січня 1970 року у справі «Делькур проти Бельгії»).

Відповідно до п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно до ст. ст. 62, 63 Конституції України, п. 2 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, а також ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і не встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь. Тягар доказування відповідно до КПК України покладений на прокурора, і саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. не реалізація цього обов`язку тягне за собою постановлення виправдувального вироку.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом (ч. 2 ст. 17 КПК України) недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подія, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Такі висновки містяться у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбара, Мессеге і Ябордо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року ЄСПЛ вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає недоведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки не встановлено достатніх, належних та допустимих доказів для доведення його винуватості, а тому обвинувачений ОСОБА_8 підлягає виправданню за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. ст. 66, 67 КК України, пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також приймаючи до уваги велику ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення спрямованого проти власності, враховуючи що відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, на утриманні осіб похилого віку чи дітей не має, раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, вчинив інкриміноване умисне корисливе кримінальне правопорушення у короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, за місцем проживання характеризується формально посередньо, згідно з контрактом № 203 від 23 березня 2022 року та посвідченням № 203 є добровольцем територіальної оборони, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 187 КК України.

Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (абзац п`ятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення).

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03) (рішення Конституційного Суду від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

На переконання суду, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , з урахуванням конкретних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а також його наслідків у вигляді спричинення потерпілому майнової шкоди у зв`язку з заволодінням його майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, свідчать про високу суспільну небезпеку обвинуваченого, а відтак і неможливість його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Саме такий захід примусу, на думку суду, відповідає вимогам справедливості при призначенні покарання і відображає співмірність злочину та кари, та здатний внести корективи в соціально-психологічні властивості ОСОБА_8 , нейтралізувати негативні настанови та змусити його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попередніми вироками, тому й підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.

Строк покарання, призначеного ОСОБА_8 за даним вироком слід відраховувати з дня фактичного взяття його під варту.

До набрання вироком суду законної сили, підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу не встановлено.

В строк призначеного покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахувати термін попереднього ув`язнення з 10 квітня 2018 року до 06 червня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; зарахувати термін цілодобового домашнього арешту з 06 червня 2019 року до 04 серпня 2019 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 вид та розмір покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. ст. 66, 67 КК України, пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а також приймаючи до уваги велику ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення спрямованого проти власності, враховуючи що відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, на утриманні осіб похилого віку чи дітей не має, раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, за місцем проживання характеризується формально посередньо, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 187 КК України.

Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (абзац п`ятий підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення).

Такий висновок узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03) (рішення Конституційного Суду від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011).

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

На переконання суду, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , з урахуванням конкретних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а також його наслідків у вигляді спричинення потерпілому майнової шкоди у зв`язку з заволодінням його майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, свідчать про високу суспільну небезпеку обвинуваченого, а відтак і неможливість його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Саме такий захід примусу, на думку суду, відповідає вимогам справедливості при призначенні покарання і відображає співмірність злочину та кари, та здатний внести корективи в соціально-психологічні властивості ОСОБА_7 , нейтралізувати негативні настанови та змусити його додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попередніми вироками, тому й підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_28 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

До набрання вироком законної сили, підстав для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_28 не вбачається.

В строк призначеного покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати термін попереднього ув`язнення з 10 квітня 2018 року до 10 липня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілим ОСОБА_14 не пред`явлений, що не позбавляє права останнього, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року на: мобільний телефон марки «Apple Iphone 5S» сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 ; чоловічі туфлі, чорного кольору, 42 розміру; грошові кошти в сумі 200 гривень, однією купюрою; грошові кошти в сумі 650 гривень; замочок з ключем; мобільний телефон марки «Мейзу М3S», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ НОМЕР_8 ; грошові кошти в сумі 250 гривень, купюрами 200 гривень та 50 гривень, необхідно скасувати.

В рамках даного кримінального провадження залучено експертів, якими проведено: судово-товарознавчу експертизу № 12-4/1036 від 24 травня 2018 року та судово-медичну експертизу № 877/Е від 22 травня 2018 року , вартість яких у сумі становить 807 гривень, що суд визнає процесуальними витратами, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинувачених ОСОБА_28 та ОСОБА_8 на користь держави по 403 гривні з кожного.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня фактичного взяття його під варту.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 10 квітня 2018 року по 10 липня 2018 року включно, зарахувати у строк призначеного покарання, із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирати.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з дня фактичного взяття його під варту.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 10 квітня 2018 року по 06 червня 2019 року включно, зарахувати у строк призначеного покарання, із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України, строк перебування ОСОБА_8 під цілодобовим домашнім арештом з 07 червня 2019 року по 04 серпня 2019 року включно, зарахувати у строк призначеного покарання, із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирати.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю, що останнім вчинене вказане кримінальне правопорушення.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року на: туфлі, чорного кольору, 42 розміру, мобільний телефон марки «Apple Iphone 5S», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 200 гривень, грошові кошти в сумі 650 гривень, мобільний телефон марки «Мейзу М3S», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , грошові кошти в сумі 250 гривень - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави - 403 (чотириста три) гривні процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів.

Стягнути із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави - 403 (чотириста три) гривні процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів.

Речові докази:

DVD-R диск, ємністю 4,7 Гб, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, яка знаходиться на фасаді будинку № 10/2 по пров. Михайлівському в м. Києві; DVD-R диск, ємністю 4,7 Гб, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження, яка знаходиться на фасаді будинку № 11 по М. Житомирська в м. Києві; копії документів на планшет марки NOMI CORSA2 ІМЕІ (1): НОМЕР_2 , ІМЕІ (2): НОМЕР_3 - залишити в матеріалах вказаного кримінального провадження;

мобільний телефон марки «Apple Iphone 5S», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , чоловічі туфлі, чорного кольору, 42 розміру, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві - повернути власнику/власникам;

грошові кошти в сумі 200 гривень, пара шнурівок для взуття чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві - повернути у володіння та розпорядження ОСОБА_7 ;

грошові кошти в сумі 1100 гривень, замочок з ключем, мобільний телефон марки «Мейзу М3S», ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ 1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві - повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1