Справа № 487/2197/25
Провадження № 1-кс/487/2662/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотанняначальника відділення слідчого відділення Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000456 від 01.04.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2025 року начальник відділення слідчого відділення Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, в якому просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням останнього в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», до закінчення строків досудового розслідування кримінального провадження № 0000456 від 01.04.2025 року, тобто до 02.07.2025.

Дане клопотання мотивоване тим, що при вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, характер злочину, в якому ОСОБА_4 підозрюється, наявні у кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи останнього, відсутність можливості перешкоджати судовому розгляду іншим чином, застосування до вказаного підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним співрозмірним та достатнім запобіжним заходом у даному випадку. З урахуванням викладеного, орган досудового розслідування вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час досудового розслідування кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити, з підстав зазначених у ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням засобу електронного контролю. При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшити розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, а також матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов наступного.

Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000456 від 01.04.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що упродовж березня 2025 року ОСОБА_7 вирішив організувати злочин у вигляді пошкодження майна ОСОБА_8 , шляхом вибуху гранати в подвір`ї домоволодіння останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 підшукав для вчинення злочину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який взяв на себе зобов`язання здійснити пошкодження майна ОСОБА_8 , шляхом вибуху гранати в подвір`ї домоволодіння та при цьому повідомляти про виконане завдання.

Надалі, не пізніше 01.04.2025 ОСОБА_9 підшукав для виконання вищевказаного завдання військовослужбовця ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яких координував їх дії, після чого останні домовились між собою про спільне пошкодження майна ОСОБА_8 будинок якої розташований на території с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, та являє собою одноповерхову будівлю, ділянка домоволодіння якого огороджена парканом.

Так, 01.04.2025, у вечірній час доби, ОСОБА_11 на власному автомобілі марки «BMW» моделі «320i», д.н.з. НОМЕР_1 , разом із ОСОБА_10 та за попередньою домовленістю про час та місце зустрічі із ОСОБА_12 та ОСОБА_4 , приїхали за останніми в м. Південний Одеського району Одеської області.

За раніше узгодженим планом, приблизно о 20 годині 20 хвилин група вказаних осіб, на вищевказаному автомобілі приїхали до с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, маючи при собі заздалегідь приготовлений вибуховий пристрій, у вигляді гранати типу РГД-5, оснащений підривачем типу УЗРГМ.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , вийшли з вказаного автомобіля неподалік ринку розташованого в с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області та пішли в бік місця проживання ОСОБА_8 , будинок якої розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а молодший сержант ОСОБА_10 та молодший сержант ОСОБА_11 , за раніше узгодженим планом залишилися в автомобілі.

Цього ж дня, близько 20.40 год., перебуваючи біля паркану вказаного домоволодіння ОСОБА_4 усвідомлюючи, що їхні дії носять суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , з метою пошкодження майна, в період воєнного стану, ОСОБА_4 , в той час, коли ОСОБА_13 здійснював відео зйомку на свій мобільний телефон, умисно кинув у двір домоволодіння ОСОБА_8 гранату типу РГД-5, тобто предмет спеціально пристосований для пошкодження майна.

В результаті координованих дій вищевказаної групи осіб відбувся вибух, яким пошкоджено стіну та вікна житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому перебувала ОСОБА_8 та який їй належить на праві власності.

Після вчинення злочину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст.208 КПК України, а військовослужбовці молодші сержанти ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 з метою уникнення відповідальності за допомогою автомобіля марки «BMW» моделі «320i», д.н.з. НОМЕР_1 намагалися покинути с. Коблеве Миколаївського району Миколаївської області, проте були затримані працівниками правоохоронних органів.

02.04.2025 слідчим слідчого відділу відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_14 , за погодженням з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 04.04.2025, вказане клопотання задоволено, відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.05.2025 (включно).

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16.04.2025 року ухвалу слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 04.04.2025 залишено без змін.

Керівником Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_15 строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000456 від 01.04.2025 продовжено до трьох місяців, а саме до 02.07.2025.

Врахувавши великий обсяг роботи, виконаний працівниками Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні у встановлений законом 2-х місячний термін, строк якого закінчується 02.06.2025, не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні призначено: призначено дві молекулярно генетичні експертизи, проведення яких доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України; призначено комплексну вибухо-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України; скласти протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування з дотриманням вимог ст. ст. 103, 104 КПК України, та виконати вимоги ст. 290 КПК України, в т.ч. щодо відкриття матеріалів кримінального провадження сторонам із забезпеченням відведення достатнього часу для ознайомлення з матеріалами справи, речовими доказами тощо.

Таким чином, виконати перелічені процесуальні дії до 30.05.2025 не представляється можливим.

Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, слідчий звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваногоОСОБА_4 посилається на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.28, ч.2 ст. 194 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами долученими до клопотання.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178, 199 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 який має постійне місце реєстрації, однак офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, раніше не судимий, однак підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачене покарання у разі визнання його винним у виді позбавленні волі строком від трьох до десяти років, тому з урахуванням суспільної небезпеки злочину слідчий суддя вважає, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у нього відсутні соціально-стримуючи фактори, які б давали підстави вважати, що він не вчинить нового злочину, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

За встановлених обставин вбачається, що матеріалами клопотання обґрунтовано та прокурором доведено обґрунтованість підозри та те, що ризики, які встановлені попереднім судовим рішенням при обранні покладених на підозрюваного обов`язків, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а також тяжкість вчиненого злочину, загрозу призначення суворого покарання за нього, характер вчинених злочинних дій, у яких він підозрюється, також те, що у кримінальному провадженні необхідно здійснити ряд процесуальних та слідчих дій, враховуючи, що заявлені при обранні останньому запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, тобто вказане свідчить про наміри органу досудового розслідування забезпечити всебічність, повноту і неупередженість дослідження обставин у даному кримінальному провадження.

Слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, його процесуальну поведінку, приходить до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження строку дії покладених на підозрюваного обов`язків.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 193, 194, 197, 199, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника відділення слідчого відділення Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000456 від 01.04.2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 02.07.2025 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 30.05.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1