Справа № 346/3968/20
Провадження № 1-кс/346/610/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Коломийського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Коломийської окружної прокуратури у кримінальному провадженні за № 0000641 від 07.08.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України, про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання,-

в с т а н о в и в:

клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Слідчий обґрунтовує тим, що 22.02.2020 року приблизно о 05:20 год. ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходили повз будинки № 3 та № 5 по вул. Бандери в м. Коломия, в напрямку магазину «Експрес», що за адресою: м. Коломия, вул. Мазепи, 136, Івано-Франківської області.

Підійшовши до тильної сторони даного магазину, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 побачили ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який стояв до них спиною. Після цього, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, ігноруючи встановлені в суспільстві норми та правила поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, підійшли ззаду до ОСОБА_6 , де ОСОБА_5 безпричинно наніс ОСОБА_6 один удар ногою в сідничну ділянку тіла. ОСОБА_6 з метою уникнення конфлікту відійшов від них на освітлену ділянку тильної сторони магазину «Експрес» та зупинився.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та безпричинно став наносити удари руками в обличчя та голову. З метою самозахисту ОСОБА_6 присів навколішки, схопивши при цьому ОСОБА_5 за ноги та повалив його на землю, після чого вони почали боротись між собою, лежачи на землі та шарпаючи один одного за одяг. Під час цієї боротьби ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 декілька ударів кулаком правої руки в пахову ділянку, ділянку живота, бокові ділянки голови та грудної клітки.

В цей час до злочинних дій ОСОБА_5 приєднався його знайомий ОСОБА_4 , який безпричинно наніс ОСОБА_6 один удар правою ногою в грудну клітку, а після цього ще декілька ударів рукою по спині у поперекову ділянку. Після цього ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками по голові, та, підвівшись на ноги, наніс ще декілька ударів ногами по сідничній ділянці тіла та в голову.

Під час вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 побачив на землі мобільний телефон потерпілого ОСОБА_6

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 припинили хуліганські дії та відійшли в сторону від місця вчинення злочину, залишивши потерпілого ОСОБА_6 побитим лежачого на землі.

Після вчинення вказаних хуліганських дій у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння телефоном ОСОБА_6 , вони знову повернулись до потерпілого ОСОБА_6 та переконались, що мобільний телефон і надалі лежить біля нього на землі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 підняв мобільний телефон потерпілого, а ОСОБА_4 утримував ОСОБА_6 за верхній одяг у зігнутому стані. Під час цього ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що вони забирають його мобільний телефон та у разі звернення до правоохоронних органів вчинять із ним фізичну розправу.

Потерпілий ОСОБА_6 спробував вчинити фізичний опір нападникам, під час якого схопив рукою належний йому мобільний телефон.

З метою доведення свого злочинного наміру до кінця, незаконно заволодівши майном, однак, не маючи реальної можливості ним розпорядитись, оскільки опір ОСОБА_6 не давав змоги це зробити, з метою подолання фізичного опору ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , з метою заволодіння та утримання чужого майна, нанесли потерпілому ряд ударів кулаками рук в обличчя, голову, поперекову ділянку спини.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 заволоділи бувшим у користуванні мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 марки «Xiaomi Redmi Note 7», чорного та фіолетового кольорів, вартістю 3400 грн., в силіконовому чохлі вартістю 50 грн. із вставленими картами мобільного оператора «Київстар» (№ НОМЕР_1 ) та «Водафон» (№ НОМЕР_2 ), вартістю 20 грн. кожна, місце вчинення злочину покинули, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В результаті дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 згідно з висновком експерта від 20.03.2020 року та висновком додаткової експертизи від 13.05.2020 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку; забійної рани лобної ділянки; підшкірної гематоми лівого ока, що ускладнилось нагноєнням; синця правого ока, садна поперекової ділянки. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку; забійної рани лобної ділянки; підшкірної гематоми лівого ока, що ускладнилось нагноєнням, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

06.08.2020 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст.187 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 278, ч.3 ст.111, ст.135 КПК України відправлене останньому рекомендованим листом за відомим місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

Після отримання повідомлення про підозру ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим 10.08.2020 року оголошений в розшук.

В межах досудового розслідування слідчий неодноразово звертався до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , а також про дозвіл на затримання з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Місце знаходження підозрюваного тривалий час було не встановлено.

Згідно з довідкою із системи «Аркан» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхав за межі України в пункті пропуску « Дякове» - 19.06.2020 року.

Враховуючи факт перебування ОСОБА_4 на території країн Європейського Союзу, останнього 15.06.2021 року оголошено у міжнародний розшук.

18.06.2021 року ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області щодо підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з повідомленням сектору міжнародного поліцейського співробітництва встановлено, що 30.11.2024 року на території Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_4 затримано.

28.05.2025 року о 02:25 год. ОСОБА_4 затримано та проведено його конвоювання до органу досудового розслідування СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Один із злочинів, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а саме передбачений ч.2 ст.187 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), є власником нерухомого майна, а саме 1/6 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання виникла необхідність в накладенні арешту на частку даного майна, із забороною його відчуження.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд клопотання в її відсутності.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Тому фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 5 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

28.05.2025 року о 02:25 год. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст.296 КК України, відповідно до ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 18.06.2021 року та проведено його конвоювання до органу досудового розслідування СВ Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (а.с. 11-14).

06.08.2020 року органом досудового розслідування складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.187, ч. 2 ст. 296 КК України, та яке вручене ОСОБА_4 28.05.2025 року (а.с. 7-10).

Санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, у вчиненні якої обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 429017585 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/6 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на частку нерухомого майна ОСОБА_4 шляхом заборони відчуження, з метою забезпечення можливої подальшої конфіскації майна як виду покарання, відповідає вимогам процесуального закону, є розумним та співмірним для досягнення завдань кримінального провадження. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна. Отже, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 27, 40, 87, 107, 170-173, 174, 309, 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:

клопотання задовольнити.

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання накласти арешт на 1/6 (одну шосту) частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена через Коломийський міськрайонний суд до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення відповідно до п. 9 ч.1 ст.309, ст.395 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1