Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6700/25
Провадження № 1-кп/644/784/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 р. м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

за участю секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000954 від 04.07.2025, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Первомайський Харківської області, із середньою освітою, неодруженого, без зареєстрованого місця проживання, фактичного мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимостей,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно зі ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) «насильство стосовно жінок» розуміється як порушення прав людини й форма дискримінації стосовно жінок та означає всі акти насильства стосовно жінок за гендерною ознакою, результатом яких є або може бути фізична, сексуальна, психологічна або економічна шкода чи страждання стосовно жінок, у тому числі погрози таких дій, примус або свавільне позбавлення волі, незалежно від того, чи відбувається це в публічному або приватному житті. У той же час, «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Окрім цього, відповідно до п. з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання

та протидію домашньому насильству» (далі - Закон), домашнє насильство -

діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або

економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання

або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими

особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не

перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою,

незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє

насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози

вчинення таких діянь.

Пунктами 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону регламентовано, що психологічне

насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи,

погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування,

залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи,

контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у

постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб,

спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали

шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, ОСОБА_5 у порушення вимог ст. 28 «Конституції України»,

Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству»,

безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство

по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 проживає із ОСОБА_6 в одній квартирі за адресою:

АДРЕСА_1 , пов`язаний спільним побутом, має взаємні

права та обов`язки.

Так, у період часу з 04.11.2024 по 21.06.2025 ОСОБА_7 вчиняв

психологічне насильство над своєю співмешканкою ОСОБА_6 , за що

неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а саме:

- постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 04.11.2024 у справі №644/8677/24 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу;

- постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26.11.2024 у справі №644/8499/24 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу;

- постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19.02.2025 у справі №644/897/25 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу;

- постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 19.05.2025 у справі №644/2640/25 ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу.

Окрім цього, 21.06.2025 року відносно ОСОБА_5 було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 433987, згідно з яким з 16:00 год. 21.06.2025 до 16:00 год. 26.06.2025 було заборонено перебувати у приміщенні кв. АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних для себе висновків не зробив та продовжує вчиняти психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_5 , 21.06.2025 у період часу з 15:00 по 15:30, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , в ході якої, діючи умисно, систематично та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх протиправних дій, з мотивів стійких особистих неприязних відносин із співмешканкою ОСОБА_6 , із якою він пов`язаний спільним побутом та мешкає в одній квартирі, умисно почав ображати її нецензурною лайкою, принижуючи цим честь та гідність як людини, погрожував фізичною розправою, залякував та погрожував кухонною сокирою, тобто чинив психологічне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_6 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_6 були спричинені психологічні страждання, які завдали шкоди її психічному здоров`ю у вигляді емоційної невпевненості, побоювання за свою безпеку, втрати повноцінного побуту, відпочинку та сну, втрати апетиту, заниження самооцінки до пригніченого стану, погіршення її фізичного та психологічного самопочуття, втрати позитивних емоцій, у зв`язку із чим ОСОБА_6 була вимушена звертатись до правоохоронних органів з метою захисту своїх прав.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю та визнав обставини, які викладені в обвинувальному акті. Вказав, що щиро розкаюється та просить пробачення у потерпілої. Зазначив, що він та потерпіла продовжують проживати разом, він зробив висновки та змінив свою поведінку, з 21.06.2025 більше між ними сварок не було.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор і потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, в той час як судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_5 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним продовження дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, врахувавши визнання обвинуваченим всіх обставин, які викладені у обвинувальному акті, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працевлаштований, не судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, вину визнав у повному обсязі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставиною, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою у стані алкогольного сп`яніння, що не заперечувалося обвинуваченим.

На підставі викладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, наявність обставини, що обтяжує покарання, та наявність обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді пробаційного нагляду.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім для досягнення відповідно до ст. 50 КК України мети покарання. Більш м`яке покарання у виді громадських робіт суд не вважає достатнім для виправлення обвинуваченого. Покарання у виді позбавлення чи обмеження волі буде занадто жорстким та не відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідкам і характеру.

Суд вважає недоцільним застосовувати до обвинуваченого обмежувальні заходи в порядку ч. 1 ст. 91-1 КК України, оскільки в судовому засіданні потерпіла визнала, що обвинувачений змінив свою поведінку і вони проживають разом.

Судові витрати у справі відсутні, долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік та шість місяців.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду карається обмеженням волі на строк до трьох років.

Речовий доказ: карту пам`яті 32 GB micro sd з відеозаписом, що надана Управлінням патрульної поліції в Харківській області залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_8