Справа № 639/3388/25
Провадження № 1-кп/639/297/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2025 за №0004059, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоседаново Усть-Ілімський район Іркутська область рф, громадянин України, військовослужбовець призваний під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , перебував на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення 3 батальйону оперативного призначення, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.03.2024 № 82 солдата ОСОБА_6 , призначено на посаду - стрілець 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України Про Національну гвардію України, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов?язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вишевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність с одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь і далі виконує його. Військовослужбовець зобов?язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов?язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - відлавати накази і розпорядження, а обов?язок підлеглого - їх виконувати.

Однак, ОСОБА_6 під час проходження військової служби у складі 3-го батальйону оперативного призначення - 24.03.2025 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 24.03.2025 приблизно о 10 год. 00 хв. т.в.о. командира НОМЕР_2 батальйону

оперативного призначення (офіцера S-3 (оперативного планування) штабу 3-го

батальйону оперативного призначення) капітана

ОСОБА_8 , у місці дислокації підрозділу частини, в районі розташування військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи у пункті тимчасової дислокації підрозділу у АДРЕСА_2 , військовослужбовцям НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , у тому числі стрільцю 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3-го батальйону оперативного призначення, ОСОБА_6 , доведено бойове розпорядження командира 3

БОН військової частини НОМЕР_1 №03/548 від 23.03.2025, а саме: з 11:00 24.03.2025

здійснити переміщення особового складу в зону виконання бойових завдань та до 18:00 24.03.2025 зосередитись в районі Сергіївка (Донецька область). 3 21:00 24.03.2025 здійснити заняття ПВід «БРАМА» з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади.

Однак, ОСОБА_6 , будучи невдоволеним цим наказом з 11:00

24.03.2025 здійснити переміщення особового складу в зону виконання бойових завдань та до 18.00 24.03.2025 зосередитись в районі Сергіївка (Донецька область). 3 21:00 24.03.2025 здійснити заняття ПВід «БРАМА» з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади, перебуваючи в районі розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , 24.03.2025 орієнтовно о 10 год. 00 хв., діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначав про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, зібраними матеріалами справи, необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі та наявність підстав для застосування положень ст. 69 КК України, з застосуванням ст. 62 КК України, замінивши покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини його вчинення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його скоєння так, як вони встановлені судом. Кваліфікацію кримінального правопорушення не оспорює. У вчиненому щиро розкаюється. Просив суворо не карати та призначити покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , просив врахувати повне визнання вини обвинуваченим та його щире каяття, суворо не карати ОСОБА_6 та призначити покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, а саме даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності немає, військовослужбовець призваний під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , перебував на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення 3 батальйону оперативного призначення, має місце реєстрації та постійне місце проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, конкретні обставини справи, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення та його наслідки, особу ОСОБА_6 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, військовослужбовець призваний під час мобілізації в/ч НОМЕР_1 , перебував на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення 3 батальйону оперативного призначення, має місце реєстрації та постійне місце проживання, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, думку прокурора щодо виду та розміру покарання, а також про можливість застосування положень ст. 69 та ст. 62 КК України, вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі, та застосувати правила ст. 69 КК України, з застосуванням ст. 62 КК України, замінивши покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначене йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня його прибуття та прийняття до дисциплінарного батальйону.

Виконання вироку в частині організації відправлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дисциплінарного батальйону покласти на начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити раніше обраний у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тримання під вартою з 24.03.2025 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням положень ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1