Справа № 932/7282/25
Провадження № 1-кп/932/907/25
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

25 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра підготовче судове засідання по кримінальному провадженню (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000659 від 03 травня 2025 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 13 листопада 2001 року Донецьким апеляційним судом за п.п. «е», «з» ст. 93, ч.2 ст. 17, ч.2 ст. 145, ч.2 ст. 42 КК України (1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років, звільнився 11 листопада 2014 року на підставі ухвали Новопсковського районного суду Луганської області на підставі ст. 81 КК України умовно - достроково на 10 місяців 23 дні (судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена); 2) 29 квітня 2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнився 21 серпня 2018 року на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 серпня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 днів (згідно ст. 89 КК України судимість погашена),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в :

24 червня 2025 року до Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України.

Ухвалою судді від 24 червня 2025 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просила призначити дане кримінальне провадження до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти призначення кримінального провадження до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію обвинуваченого.

Суд вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду міста Дніпра, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України і підстави для його повернення прокурору відсутні, підстав для закриття провадження суд не вбачає.

В порядку підготовки справи до розгляду суд вирішив питання про склад осіб, які будуть приймати участь у судовому розгляді.

Оскільки підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України не встановлені, суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, вважає за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з підстав, викладених у письмовому клопотанні, обґрунтовуючи, це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу раніше до теперішнього часу не зникли і продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 03 травня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком по 01 липня 2025 року.

Необхідність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в клопотанні обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки він може, на думку прокурора, переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового провадження.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 01 липня 2025 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_7 , дійшов висновку про доцільність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не даючи при цьому оцінки зібраним доказам , та беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 може:

- переховуватися від суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, а тому наслідки і ризик втечі для ОСОБА_7 можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж кримінальне переслідування. Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, а також беручи до уваги те, що м. Костянтинівка Донецької області, де проживає ОСОБА_7 , знаходиться у безпосередній близькості до тимчасово неконтрольованої окупованої території України, останній може з великою вірогідністю у короткий проміжок часу змінити місце свого проживання та переховуватись на тимчасово окупованій території або, оскільки м. Костянтинівка піддається масованим обстрілам з боку зс рф, ОСОБА_7 може евакуюватись до більш безпечної області України, де також зможе переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання;

- незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що потерпілий ОСОБА_8 є знайомим ОСОБА_7 та надав під час досудового розслідування показання, що свідчать про причетність ОСОБА_7 до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення, тому ОСОБА_7 може шляхом залякування або шляхом погрози застосування насильства здійснити вплив на потерпілого з метою зміни останнім показань. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих, а також дослідження їх судом.

Крім того, зазначені ризики, на думку суду, посилюються через введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Разом з тим, прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п.п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що в клопотанні прокурор лише посилається на ці ризики, що є лише його припущенням, оскільки на підтвердження даних ризиків суду не було надано будь-яких доказів.

При продовженні запобіжного заходу судом враховано також особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 неодружений; на утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб не має; не працює; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше не судимий.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_7 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.

Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, тому обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, не зможе запобігти вищевказаним ризикам з вищенаведених причин і не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Згідно ст.ст. 3, 27 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю» та «Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя».

Тримання під вартою є співмірним з існуючими вищезазначеними ризиками та забезпечує належне виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням наявності встановлених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , судом на теперішній час не встановлено.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням положень ч.4 ст. 183 КПК України, зокрема інкримінування ОСОБА_7 вчинення злочину із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 314-317, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні на 14 годину 00 хвилин 03 липня 2025 року у приміщенні Шевченківського районного суду міста Дніпра.

Клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 23 серпня 2025 року включно, в умовах в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Вручити копію цієї ухвали учасникам негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий

Судді