Справа № 303/2023/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/205/25 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2025 року задоволено клопотання Слідчої слідчого відділу Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000301, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрано стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Визначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому та мешканцю АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, раніше не судимому, громадянину України, розмір застави у межах 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

У разі внесення застави відповідно до частини 5 статті 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого чи прокурора, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк тримання під вартою відраховувати з 19 березня 2025 року (з моменту затримання).

Термін дії ухвали закінчується 17 травня 2025 року.

21 березня 2025 року слідча Слідчого відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивує тим, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан, який продовжено указами Президента України. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 березня 2025 року, та місці у ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

Надалі, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, підшукав осіб, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 яким на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, обмежено виїзд за межі території України та які погодився сплатити грошові кошти за їх незаконне переправлення через державний кордон.

З метою організації незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України, в точно не встановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, в ході телефонної розмови з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , пообіцяли організувати їхнє незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску із країнами Європейського Союзу. За організацію незаконного перетину державного кордону ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, діючи з корисливим мотивом, висунув вимогу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про надання грошових коштів у розмірі 8000-15000 доларів США у якості винагороди.

ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, надавав ОСОБА_10 вказівки, зокрема орієнтовний час такого переправлення, порадив як йому поводитись під час переправлення через кордон, впевнивши в його успішності незаконного переправлення через кордон та повідомив, що задля його переправлення йому необхідно прибути до міста Мукачева, де у подальшому його зустрінуть та повідомлять про деталі переправлення.

Надалі, ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, за грошову винагороду, сприяв у переправленні через Державний кордон України, а саме надав останнім вказівку щодо необхідності доставки ОСОБА_10 до лінії державного кордону.

На виконання вказівок ОСОБА_8 19 березня 2025 року у точно невстановлений час, але не пізніше 10 години 00 хвилин, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, з іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, за грошову винагороду на транспортному засобі марки «Мерседес Віто» реєстраційний номер НОМЕР_1 , забрали ОСОБА_10 з готелю ОСОБА_12 що знаходиться у місті Мукачево, якого детально проінструктували з приводу незаконного переправлення через державний кордон (в тому числі маршруту руху, часу та інших обставин) та відвезли до прикордонної зони, а саме село Астей Берегівського району, де у подальшому о 12 годині 50 хвилин їх злочинне діяння було припинено правоохоронними органами.

Таким чином дії ОСОБА_7 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдино реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року за №0000301 кваліфікація частина 3 статті 332 КК України.

20 березня 2025 року прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 у межах досудового розслідування погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає позбавлення волі.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 на волі може переховуватися від органу досудового слідства та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років, незаконно впливати на свідків, а також на осіб яких потрібно встановити та допитати в якості свідків.

Перебуваючи на волі ОСОБА_7 може незаконно вливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати свідків даної події, чинити на них психологічний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження.

Слідчий суддя в ухвалі вказує, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, яке є тяжким злочином, і за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, Тобто, докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із строком на 60 днів, з визначенням розміру застави є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдино реєстру досудових розслідувань 07 березня 2025 року за №0000301 кваліфікація частина 3 статті 332 КК України.

20 березня 2025 року прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 у межах досудового розслідування погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років та яке відноситься до категорії тяжких, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань для уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу, обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованість ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 у частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Як вбачається з ухвали, визначаючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави, слідчий суддя взяв до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 цього Кодексу та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя прийшов до висновку, що застава саме у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів. При цьому враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 розмір застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400,00 гривень, є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним в ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Поряд з тим, викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, задоволенню не підлягають з таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ініціатор клопотання, за погодженням з прокурором, вказав про необхідність визначення застави в розмірі 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому прокурор не надав доказів на підтвердження майнового стану підозрюваного, який зумовлював би здатність останнього сплатити заставу саме у такому розмірі.

Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів ураховує, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали провадження щодо ОСОБА_7 не містять, а наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи, в тому числі тяжкість та особлива суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді