ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференцзв`язку),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження №0000844 від 24.04.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, на утриманні нікого немає, не є інвалідом. зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.08.2007 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 01.04.2008 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, умовно-достроково звільнений 11.09.2009 року з Полицької ВК Рівненської області (№76) на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області;

- 17.01.2011 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, звільнений 29.04.2013 року з Білоцерківської ВК Київської області (№35) по відбуттю строку покарання;

- 11.09.2014 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. З ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 11.11.2015 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. З ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

- 12.02.2016 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, умовно-достроково звільнений 03.01.2018 року з Бучанської ВК Київської області (№85) на підставі ухвали Ірпінського міськрайонного суду Київської області;

- 04.06.2024 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до пробаційного нагляду строком на 1 рік;

- 03.09.2024 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Згідно вироку Київського апеляційного суду від 27.02.2025 зазначений вирок суду від 03.09.2024 було скасовано в частині призначеного покарання ту ухвалено в цій частині новий вирок за яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2024 року у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, більш суворим покаранням, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

ОСОБА_4 , розуміючи, що на території України введено воєнний стан, 24.04.2024 близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна.

Відразу ж після цього, з метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, потрапив через незачинену хвіртку на огороджену територію вказаного домоволодіння, після чого підійшов до незачинених вхідних воріт гаражного приміщення, через які проник до вказаного приміщення, в якому таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав перфаратор марки Dnipro-M моделі RН-100 вартістю 1807 грн 40 коп., газонокосарку електричну марки Dnipro-M моделі 110 вартістю 1713 грн 60 коп., шліфувальну кутову машинку марки Dnipro-M моделі GS-98 вартістю 1037 грн 40 коп., які належать потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядившись на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 4558 грн 40 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що навесні 2024 року у нічний час , не виключає, що 24.04.2024 року на вулиці неподалік свого місця проживання зайшов на територію домоволодіння , гараж був відкритий та з приміщення гаража він викрав перфоратор , газонокосарку та шліфувальну машинку. В подальшому здав ці речі до ломбарду «Скарбниця» у м. Фастів та ще одного ломбарду, назву якого він не пам`ятає, та отримав приблизно 1500-2000 грн , які витратив на себе. Зазначив, що здійснив крадіжку через відсутність коштів, засуджує свої дії та просить вибачення у потерпілого. Просив суд врахувати ці обставини та суворо не карати.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, прокурора та потерпілого ОСОБА_6 провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , останній раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активнее сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких умисних корисливих злочинів, обставини, вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних корисливих злочинів, вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне правопорушення до ухвалення щодо нього попереднього вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2024, який було скасовано вироком Київського апеляційного суду від 27.02.2025, згідно якого його було засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за правилами ч.1 вказаної статті, шляхом часткового складання призначених покарань.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 та 75 КК України суд не вбачає.

На думку суду, саме таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати, клопотань про його обрання не надходило.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати, які на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави відсутні.

На підставі ст. 125 КПК України слід компенсувати судовому експерту ОСОБА_7 вартість виконаних робіт у розмірі 360 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3777/24 від 30.07.2024 стягнувши їх із обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання, призначеного цим вироком часткового приєднати покарання за вироком Київського апеляційного суду від 27.02.2025 у виді позбавлення волі строком на 1 один рік, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк остаточно призначеного покарання відбуте покарання за вироком Київського апеляційного суду від 27.02.2025 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Компенсувати судовому експерту ОСОБА_7 вартість виконаних робіт у розмірі 360 (триста шістдесят) грн за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3777/24 від 30.07.2024, стягнувши їх на її користь із обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8