ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/367/25 Справа № 711/6238/25 Категорія: ст. 183 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000383, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тетерівка Жашківського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого головним інженером Черкаської державної сільськогосподарської дослідної станції національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України», маючого на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспортуСУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Просив слідчого суддю продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.09.2025 та не визначати розмір застави.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.07.2025 клопотання старшого слідчого задоволено частково. Продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів, тобто до 07.09.2025. Визначено підозрюваному ОСОБА_7 , заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн, у випадку внесення якої, покладено на підозрюваного відповідні обов`язки.

Ухвала суду мотивована тим, що з урахуванням оцінки наданих доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх взаємозв`язок, а також можливих та існуючих ризиків у даному кримінальному провадженні, характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 , міцність його соціальних зв`язків (має постійне місце проживання та роботи за якими характеризується позитивно, одружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина 2017 року народження, батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є інвалідами II групи), слідчий суддя вважав, що на даній стадії досудового розслідування зазначені прокурором ризики не є безумовно винятковими та достатніми для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як безальтернативного, зважаючи на те, що злочин передбачений ч. 3 ст. 286 КК України є необережним злочином.

При оцінці ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя врахував наявність у останнього міцних соціальних та сталих сімейних зв`язків.

Зазначений прокурором ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків слідчий суддя вважав необґрунтованим, оскільки безпосередні свідки події ДТП - відсутні, потерпілі також не були свідками ДТП, що виключає доцільність такого незаконного впливу зі сторони підозрюваного з метою уникнення відповідальності.

При цьому, ризик впливу на свідків був визнаний необґрунтованим слідчим суддею і на початковій стадії досудового розслідування під час обрання запобіжного заходу, а тому повторне заявлення прокурором вказаного ризику без зазначення нових обставин є безпідставним.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, який прокурор пов`язує з ухиленням підозрюваного від явки до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування, на переконання слідчого судді, є похідним від ризику переховування від органу досудового розслідування та суду і може бути убезпечений іншим шляхом.

З урахуванням обставин кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, обґрунтованості підозри, завдань досудового розслідування та ступеню наявних ризиків у цьому кримінальному провадженні, а також даних про особу підозрюваного, його соціального та майнового стану, слідчий суддя вбачав за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовувати відносно останнього заставу, як альтернативний запобіжний захід триманню під вартою, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді в частині визначення розміру застави, прокурор подав апеляційну скаргу. Просить скасувати вказану ухвалу в частині визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.09.2025 включно.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється та невідворотність вказаного покарання можуть спонукати останнього до зміни місця постійного проживання, пов`язаного з виїздом до будь-якої країни ЄС, чи непідконтрольних на даний час території України; може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що надає йому можливість шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу вимагати дачу від останніх неправдивих показів або зміну уже наданих під час досудового розслідування показань; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом зловживання процесуальними правами, що може виражатися у неявці за викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування. Доказовість можливості перешкоджання досудовому розслідуванню вказують активні дії підозрюваного в момент обрання йому запобіжного заходу, які були направлені на протистояння можливості здійснення забору аналізів для полегшення та покращення лікування. Протистояв можливості забору аналізів з метою уникнення можливості проведення освідування.

Вказує, що Черкаський апеляційний суд 08.05.2025 прийшов до висновку про відсутність підстав для визначення застави підозрюваному ОСОБА_7 .

На думку прокурора, підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не вбачається.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому Главою 18 Розділу II КПК України.

Згідно вимог ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею у межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

За змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000383 від 12.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідування встановлено, що 12.04.2025, близько 07 год. 15 хв., водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись на території Черкаського району Черкаської області, по автодорозі Р-10 сполученням Канів-Черкаси-Світловодськ-Кременчук, зі сторони села Руська Поляна в напрямку міста Черкаси, в порушення вимог пп. 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, та відповідно не реагував на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, проїжджаючи на 33 км + 400 м даної автодороги, на нерегульованому перехресті з вулицею Миру, допустив зіткнення з автомобілем PEUGEOT PARTNER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду, в попутному напрямку руху, та на нерегульованому перехресті з вулицею Миру здійснював маневр повороту ліворуч.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер при наданні медичної допомоги в автомобілі ШМД, а пасажир автомобіля PEUGEOT PARTNER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.

Допущені водієм автомобіля TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог пунктів 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення загибелі потерпілих ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 .

12.04.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.04.2025, з додатками до нього; даними протоколу огляду трупа ОСОБА_13 від 12.04.2025; даними протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 12.04.2025; даними висновку судово-медичної експертизи № 03-01/511 від 28.04.2025; даними висновку судово-медичної експертизи № 03-01/512 від 28.04.2025; даними висновку експертизи технічного стану автомобіля № СЕ-19/124-25/6012-ІТ від 09.05.2025; даними висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-25/6013-ІТ від 06.05.2025; даними висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-25/6011-ІТ від 07.05.2025; даними висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-25/6007-ІТ від 05.05.2025; даними висновку експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/124-25/6008-ІТ від 05.05.2025; даними висновку судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/124-25/6009-ІТ від 06.05.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 26.05.2025; даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.06.2025 за участі підозрюваного ОСОБА_7 ; даними висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-25/9173-ІТ від 24.06.2025.

14.04.2025 підозрюваному ОСОБА_7 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 10.06.2025.

04.06.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000383 від 12.04.2025 постановою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури продовжено до трьох місяців, тобто до 12.07.2025.

06.06.2025 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси підозрюваному ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.07.2025.

07.07.2025 ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 12.09.2025 включно.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дослідив клопотання старшого слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 разом з матеріалами, які його обґрунтовують, та правильно встановив, що зв`язок ОСОБА_7 з обставинами та подіями розслідуваного кримінального правопорушення існує. Сукупність наданих доказів дали достатні підстави дійти висновку про причетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому правопорушення та обґрунтованість врученої підозри.

Отже вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, як підстави для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею виконано належним чином.

Як в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, так і в апеляційній скарзі прокурор зазначає про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя при оцінці ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, врахував наявність у останнього міцних соціальних та сталих сімейних зв`язків.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків слідчий суддя вважав необґрунтованим, оскільки безпосередні свідки події ДТП відсутні, потерпілі також не були свідками ДТП.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, є похідним від ризику переховування від органів досудового розслідування та суду і може бути убезпечений іншим шляхом.

Проте апеляційний суд не може погодиться з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду.

Крім того, як вже було встановлено в ухвалі слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.06.2025 на доказовість можливості переховування вказували і активні нелогічні дії підозрюваного в момент обрання йому запобіжного заходу, які були направлені на вчинки, які протистояли можливості здійснення забору аналізів для полегшення та покращення лікування, тобто ціною здоров`я ОСОБА_7 протистояв можливості забору аналізів, що також врахував слідчий суддя при перевірці продовження існування ризиків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, колегія суддів враховує, що на стадії досудового розслідування в даному кримінальному провадженні з`явилися потерпілі.

Враховуючи поведінку підозрюваного під час обрання йому запобіжного заходу, зокрема, протистояння забору аналізів з можливістю проведення освідування, ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на думку колегії суддів, встановлений та продовжує існувати на даний час.

Дані обставини у своїй сукупності на сьогоднішній день свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу.

Наведені слідчим суддею дані про особу підозрюваного, наявність у нього міцних соціальних зв`язків фактично не зменшують доведених ризиків у кримінальному провадженні, а тому не можуть бути визначальними при вирішенні питання про обрання в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак колегія суддів не може погодитися з застосуванням підозрюваному застави, як альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою.

На підставі вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини (п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України).

Зазначені вище ризики наразі є реальними та триваючими, що виключають можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, який, на думку колегії суддів, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 при продовженні запобіжного заходу на даній стадії, оскільки останньому повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286 КК України, що потягло загибель двох осіб.

Під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, натомість, встановлена обґрунтована наявність ризиків, визначених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме дружини, малолітнього сина, батьків, які є інвалідами, місця проживання, офіційного працевлаштування є лише однією з обставин, яка враховується при продовженні запобіжного заходу, але не може спростувати ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 слід задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, зважаючи на те, що у відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційний суд за наслідками апеляційного перегляду не має права змінити ухвалу, і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2025 року скасувати та постановити нову.

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспортуСУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 07 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Внесену за підозрюваного ОСОБА_7 , на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 липня 2025 року, заставу повернути заставодавцю.

Копію ухвали направити до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити підозрюваному, його захиснику, слідчому та прокурору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4