Провадження №: 1-кп/336/1307/2025
УХВАЛА

25 червня 2025 м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні № 0000008 від 13 березня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з вищою освітою, який має свідоцтво на здійснення професійної діяльності адвоката № 441, виданого 03.12.2003 Радою адвокатів Запорізької області (зупинене на підставі п. 4 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 22 грудня 2016 року на підставі Рішення дисциплінарної палати КДКА Запорізької області № 54-5/2016), розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина 2011 року народження, інвалідності не має, офіційно працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, 28 червня 2019 року Запорізькою обласною прокуратурою скеровано до суду обвинувальний акт за ч. 4 ст. 27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України; 13 грудня 2019 року Запорізькою обласною прокуратурою скеровано до суду обвинувальний акт за ч.2 ст.15, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369 КК України.

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19.06.2025 в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування за матеріалами кримінального провадження, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000008 від 13 березня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Прокурор в судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Заявив, що підстав для закриття, зупинення провадження не вбачається. У справі є всі необхідні для розгляду в судовому засіданні матеріали, обвинувальний акт складено відповідно до норм кримінального процесуального законодавства. Вважає за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Також прокурор вважав, що судове провадження слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Потерпіла до суду не з`явилася, до суду надійшла заява про проведення підготовчого засідання за її відсутність.

У підготовчому судовому засідання обвинувачений вказав на неможливість розгляду справи по суті, у в зв`язку з наявністю інших кримінальних проваджень, які вже розглядаються іншим судом, та де він має статус обвинуваченого, а тому доцільним є передача даної кримінальної справи для об`єднання. Враховуючи, що він не має можливості надати інформацію щодо стадії розгляду даних справ, заявив клопотання про витребування вказаної інформації.

Захисник у підготовчому судовому засіданні повністю підтримала думку підзахисного.

Прокурор заперечував щодо об`єднання справ.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого щодо витребування інформації про стан розгляду кримінальних проваджень, в яких ОСОБА_5 має статус обвинуваченого, з метою недопущення в подальшому погіршення становища останнього.

Крім того, в судовому засіданні прокурор заявив письмове клопотання, в якому просив суд продовжити відносно обвинуваченого термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване наступним:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження № 0000008 від 13 березня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст. 332, ч.2 ст.369-2 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 червня 2019 року Запорізькою обласною прокуратурою скеровано до суду обвинувальний акт за ч. 4 ст. 27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України; 13 грудня 2019 року Запорізькою обласною прокуратурою скеровано до суду обвинувальний акт за ч.2 ст.15, ч.3 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.369 КК України.

29 березня 2025 року о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

29 березня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 332 КК України.

31 березня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Запоріжжя обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27 травня 2025 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 876 000 гривень.

02 квітня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Під час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його неодноразового продовження було встановлено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Сторона обвинувачення вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та винесення відносно нього процесуальних рішень, необхідно продовжити останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, перебування ОСОБА_5 на волі та усвідомлення невідворотності покарання за їх вчинення, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

-ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та потерпілу, оскільки знає їх анкетні дані та місця мешкання.

-ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом умисної неявки за викликами до суду або іншим чином.

-ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність, у зв`язку з відсутністю стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходів.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи встановлені ризики, характер інкримінованого злочину та відомості про особу обвинуваченого, відсутні гарантії виконання підозрюваним умов зазначеного запобіжного заходу у добровільному порядку, без наявності певних обмежень;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та стороні обвинувачення представлені не були. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Вищевказане та наявність перелічених ризиків, свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Враховуючи те, що в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства та зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків і застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_5 та спливає строк дії обраного запобіжного заходу, прокурор просить суд продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням його в Державній установи «Запорізький слідчий ізолятор».

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Обвинувачений, позицію якого підтримав захисник, заперечували проти клопотання. Вказали, що ризики вказані у клопотанні є необґрунтованими. Обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, на утриманні має неповнолітню дитину та мати похилого віку, працевлаштований, на обліках у лікарів не перебуває.

Захисник та обвинувачений просили суд змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор заперечував щодо зміни запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Положеннями ч.4 ст.199 КПК України, визначено, що суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що згідно обвинувального акту останній обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом України про кримінальну відповідальність може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк, за ст. 369-2 ч. 2 ККУ до 5 років, за ч. 3 ст. 332 ККУ- до 9 років, особистість обвинуваченого, в зв`язку з чим існує ризик переховування обвинуваченого від органів досудового слідства та суду, ризик перешкоджати кримінальному провадженню, або вчинення іншого кримінального злочину. Також суд враховує, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, зможе впливати на потерпілу чи свідків цього кримінального провадження, з метою зміни їх показань задля уникнення кримінальної відповідальності.

Суд зазначає, що ризик впливу на потерпілого та свідків залишається на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та свідків та дослідження їх судом. Потерпіла та свідки у даному кримінальному провадженні не допитані.

Також суд враховує лист Верховного Суду від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», в якому вказано, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, тому є всі підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому.

Що стосується клопотання обвинуваченого та захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 , суд вважає необхідним зазначити, що стороною захисту не надані документи необхідні для вирішення вказаного клопотання, а саме відсутня згода власника житла, де сторона захисту просить призначити міру запобіжного заходу домашній арешт.

Відповідно до ч.3ст.183КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 80-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3, 4 ст.183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинувачену такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками, не відвідувати заклади громадського харчування та розважальні заклади.

Керуючись ст. 27, 76-178, 182-184, 193-197, 314, 331, 369-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого та захисника про витребування документальної інформації задовольнити.

Відкласти підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 000000008 від 13 березня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, на 14 липня 2025 року на 12 годину 00 хвилин.

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України, на строк 60 днів, а саме з 25.06.2025 по 23.08.2025 включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити ОСОБА_5 заставу у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками, не відвідувати заклади громадського харчування та розважальні заклади.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 на строк не більше двох місяців.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

У задоволенні клопотання щодо зміні запобіжного заходу захисника та обвинуваченого відмовити.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, потерпілу, захисника, обвинуваченого, свідків.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 червня 2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1