ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1693/25 Справа № 201/5851/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000245, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-1 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000245 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-1 КК України (в редакції 03.04.2022 року) повернуто прокурору з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що визначення періоду вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину саме таким чином «У 2022 році в період часу з березняп о листопад 2022 року, але не раніше 03.04.2022року…, окрім наведеного, само по собі є суперечливим, неконкретним та не зрозумілим, адже умисел та протиправні дії могли виникнути або могли бути здійснені з березня 2022 року, або ж з 03 квітня 2022 року, тобто таке формулювання періоду злочину є взаємовиключним.

За ствердженнями суду, саме з такого викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення, слідує, що органом досудового розслідування не встановлена точна дата вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , встановлений лише рік його вчинення 2022 рік, що, у свою чергу, унеможливлює визначення правильної кваліфікації кримінального правопорушення.

Крім того, судом встановлено, що правова кваліфікація дій ОСОБА_6 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 361-1 КК України в редакції 03.04.2022 року, як зазначено в обвинувальному акті, оскільки не містить посилання саме на протиправне створення, а передбачає відповідальність за «створення з метою протиправного використання, розповсюдження або збуту….».

До того ж, за висновком суду, саме така правова кваліфікація інкримінованих ОСОБА_6 дій не відповідає і диспозиції ч. 1 ст. 361-1 КК України в редакції, що існувала до внесення змін, тобто до 03.04.2022 року, оскільки також не містить посилання саме на протиправне створення, а передбачає відповідальність «за створення з метою використання, розповсюдження або збуту….».

Судом встановлено, що обвинувачення є неконкретним, в тому числі, не зазначена мета створення ОСОБА_6 шкідливого програмного засобу.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою призначити справу до судового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування вказує, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, в ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація.

Вказує, що посилання сторони захисту на фактичні обставини, встановлені під час досудового розслідування та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , є фактично надання оцінки доказам, що можливе лише під час судового розгляду кримінального провадження.

Зазначає, що суд вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, що є неможливим на даній стадії, а сторона обвинувачення не могла надавати відповідні докази на підтвердження встановлених обставин.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, до повноважень суду першої інстанції віднесено прийняття рішення під час підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як зазначено вище, за висновком суду першої інстанції, обвинувальний акт складений в порушенням ст. 291 КПК України, оскільки органом досудового розслідування не встановлена точна дата вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що унеможливлює визначення правильної кваліфікації кримінального правопорушення, з огляду на внесення змін в диспозицію ч. 1 ст. 361-1 КК України.

Однак, з таким висновком не можна погодитися, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи і не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону та суперечить по своїй суті.

Так, положення ч. 2 ст. 291 КПК України містять вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, визначено, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України № 5-238кс16 від 24 листопада 2016 року, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Так, за своїм змістом обвинувальний акт відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки містить в достатньому обсязі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення є достатньо зрозумілим та містить чітке юридичне формулювання, а тому, протилежні висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції, пославшись на такі підстави повернення обвинувального акту прокурору, як не встановлення точного часу вчинення злочину,, а також факультативних ознак об`єктивної сторони складу злочину, вдався до з`ясування фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо доведеності чи недоведеності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій, що з`ясовується і встановлюється на іншій стадії судового розгляду.

За наведеного, висновки суду про те, що обвинувальний акт містить неповноту та неконкретність формулювання обвинувачення, є помилковими з огляду наведені вище обставини та вимоги ст. 291 КПК України.

Таким чином, рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту не можна визнати обґрунтованим, а викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави, які слугували поверненню прокурору обвинувального акту, є такими, що не відповідають зазначеним вище нормам закону, а тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та такі висновки не ґрунтуються на кримінальних процесуальних нормах закону, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2025 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000245 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-1 КК України, - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4