Справа № 496/2650/25
Провадження № 1-кс/496/1137/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

25 червня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,захисника - адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Ульяновка, Миколаївського району, Одеської області, з середньою освітою, не заміжня, маючої на утриманні малолітню дитину 2021 року народження, офіційно не працевлаштована, фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за матеріалами кримінального провадження за №0000358 від 03.05.2025 року, за ознаками п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

УСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області звернулась до суду з клопотанням, в якому просить продовжити до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 04.08.2025 року. При цьому посилається на те, що 03.05.2025р. ОСОБА_4 , перебувала в спальній кімнаті будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом з своїми малолітніми дітьми ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час, ОСОБА_4 побачила як її малолітня донька ОСОБА_8 грається біля електричного подовжувача, що викликало обурення матері, після чого остання, схопила останню за одяг ззаду та кинула на ліжко, в подальшому будучи роздратованою плачем малолітньої ОСОБА_8 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи мету вбивства малолітньої ОСОБА_8 , долонею правої руки почала закривати ніс та ротову порожнину малолітньої ОСОБА_8 тим самим перешкоджаючи потраплянню повітря до легень малолітньої. Після чого, ОСОБА_4 перевернула малолітню ОСОБА_8 обличчям до подушки, також позбавивши її можливості дихати та залишила кімнату. В результаті вказаних дій малолітня ОСОБА_8 померла, причиною смерті являється асфіксія, повішення, задушення та удавлення. 03.05.2025 о 12 год. 45 хв. ОСОБА_4 затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України. 04.05.2025р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Вина ОСОБА_4 підтверджується, зокрема: показаннями підозрюваної, проведенням слідчого експерименту, показаннями свідків, проведення огляду місця події та іншими матеріалами. Так, для закінчення досудового розслідування, ще необхідно отримати висновок судово-медичної та амбулаторної судово-психіатричної експертиз, та виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягала, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_5 , заперечувала проти задоволення клопотання, при цьому посилалася на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, її підзахисна не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування, суду, впливати на свідків чи вчинити інше правопорушення, крім того, у ОСОБА_4 є малолітня донька, тому просила застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Повідомила, що підозрювана надала покази проти себе під фізичним тиском працівників ОРУП №2.

На питання головуючого, чи повідомляли захисник та підозрювана про ці факти слідчому судді, при первісному обрані запобіжного заходу, захисник повідомила, що суддя про це не запитував.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала думку захисника та повідомила, що вона надала покази під тиском, оскільки співробітники поліції застосували до неї фізичну силу, били ногами та руками, заздалегідь заборонили говорити звідки на її тілі синці. Зазначала, що коли її приймали у Одеському слідчому ізоляторі, пошкодження на тілі у неї були, але працівники СІЗО вважали їх як такі, що отримані у побуті.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної та її захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, з урахуванням обставин вчиненого злочину, тяжкість злочину та покарання, що загрожує їй, у разі визнання підозрюваної винною у кримінальному правопорушенні, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрювана може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, так як відомості про них вказані у матеріалах з якими вона вже ознайомлена.

Враховуючи вище встановлене, обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на неї кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. 1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене щодо малолітньої дитини, тому суд вважає недоцільним визначати підозрюваній розмір застави.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому клопотання слідчого слід задовольнити.

Питання доведеності кваліфікації на цій стадії слідчий суддя не розглядає.

Щодо заяви захисника та підозрюваної про застосування до неї фізичної сили органами поліції, то слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно із ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Тому, у відповідності ч. 7 ст. 206 КПК України, слідчий суддя, доручає Біляївській окружній прокуратурі провести дослідження фактів можливого застосування насильства до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час досудового розслідування, про що було зазначено в судовому засіданні підозрюваною та її захисником. При цьому суд критично ставиться, до твердження захисника, що попередній слідчий суддя не запитував про факти фізичного тиску щодо підозрюваної, оскільки ніхто не перешкоджав захиснику повідомити про це за власною ініціативою. Але вказані факти веж мають бути перевірені ті ним надана відповідна оцінка.

Керуючись ст. 182, 183 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з 25 червня 2025 року до 04 серпня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Розмір застави не визначати.

Доручити Біляївській окружній прокуратурі провести дослідження фактів можливого застосування насильства до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час досудового розслідування, про що було зазначено в судовому засіданні підозрюваною та її захисником.

Копію ухвали вручити підозрюваній, прокурору та уповноваженій службовій особі - ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 11:00 год 30 червня 2025 року у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, в залі судових засідань № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1