Справа № 709/539/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 рокуЧорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в суду в селищі Чорнобай кримінальне провадження № 0000152, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Старий Коврай Чорнобаївського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, особою з інвалідністю, депутатом чи учасником бойових дій не являється, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 10 січня 2025 року в післяобідній час, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи на кладовищі, розташованому на вул. Парковій в с. Старий Коврай, Золотоніського району, Черкаської області, грубо порушуючи загальноприйняті принципи моралі та релігійні традиції, та виявляючи неповагу щодо поховання померлих, маючи умисел на вчинення наруги над предметом ритуальної належності, шляхом незаконного заволодіння предметом, що знаходився на могилі, а саме хрестом, підійшовши до могили, в якій поховано ОСОБА_5 , та до іншої могили, де похований ОСОБА_6 , посягаючи на моральні підвалини суспільства, самовільно за допомогою фізичної сили рук вирвав із місця поховання покійних дерев`яний хрест, чим вчинив пошкодження могили та дерев`яного хреста, тобто згідно ст. 2 Закону України № 1102-ІV «Про поховання та похоронну справу», що виразилось у самовільному пошкодженні предмету ритуальної належності, чим осквернив пам`ять померлих та спричинив моральні страждання потерпілому ОСОБА_7 .

Він же, 15 січня 2025 року в післяобідній час, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи на кладовищі, розташованому на вул. Парковій в с. Старий Коврай, Золотоніського району, Черкаської області, грубо порушуючи загальноприйняті принципи моралі та релігійні традиції, та виявляючи неповагу щодо поховання померлих, маючи умисел на вчинення наруги над предметом ритуальної належності, шляхом незаконного заволодіння предметом, що знаходився на могилі, а саме хрестом, підійшовши до могили, в якій поховано ОСОБА_8 , та до іншої могили, де похований ОСОБА_9 , посягаючи на моральні підвалини суспільства, самовільно за допомогою фізичної сили рук вирвав із місця поховання покійних дерев`яний хрест, чим вчинив пошкодження могили та дерев`яного хреста, тобто згідно ст. 2 Закону України № 1102-ІV «Про поховання та похоронну справу», що виразилось у самовільному пошкодженні предмету ритуальної належності, чим осквернив пам`ять померлого та спричинив моральні страждання потерпілій ОСОБА_10 .

Він же, 20 січня 2025 року в післяобідній час, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи на кладовищі, розташованому на вул. Парковій в с. Старий Коврай. Золотоніського району. Черкаської області, грубо порушуючи загальноприйняті принципи моралі та релігійні традиції, та виявляючи неповагу щодо поховання померлих, маючи умисел на вчинення наруги над предметом ритуальної належності, шляхом незаконного заволодіння предметом, що знаходився на могилі, а саме хрестом, підійшовши до могили, в якій поховано ОСОБА_11 , посягаючи на моральні підвалини суспільства, самовільно за допомогою фізичної сили рук вирвав із місця поховання покійної дерев`яний хрест, чим вчинив пошкодження могили та дерев`яного хреста, тобто згідно ст. 2 Закону України № 1102-ІV «Про поховання та похоронну справу», що виразилось у самовільному пошкодженні предмету ритуальної належності, чим осквернив пам`ять померлої та спричинив моральні страждання потерпілому ОСОБА_12 .

Він же, 30 січня 2025 року в післяобідній час, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, перебуваючи на кладовищі, розташованому на вул. Парковій в с. Старий Коврай, Золотоніського району, Черкаської області, грубо порушуючи загальноприйняті принципи моралі та релігійні традиції, та виявляючи неповагу щодо поховання померлих, маючи умисел на вчинення наруги над предметом ритуальної належності, шляхом незаконного заволодіння предметом, що знаходився на могилі, а саме хрестом, підійшовши до могили, в якій поховано ОСОБА_13 , посягаючи на моральні підвалини суспільства, самовільно за допомогою фізичної сили рук вирвав із місця поховання покійного дерев`яний хрест, чим вчинив пошкодження могили та дерев`яного хреста, тобто згідно ст. 2 Закону У країни № 1102-ІV «Про поховання та похоронну справу», що виразилось у самовільному пошкодженні предмету ритуальної належності, чим осквернив пам`ять померлого та спричинив моральні страждання потерпілому ОСОБА_14 .

Він же, 06 лютого 2025 року близько 17 години, перебуваючи на кладовищі, розташованому на вул. Парковій в с. Старий Коврай, Золотоніського району, Черкаської області, грубо порушуючи загальноприйняті принципи моралі та релігійні традиції, та виявляючи неповагу щодо поховання померлих, маючи умисел на вчинення наруги над предметом ритуальної належності, шляхом незаконного заволодіння предметом, що знаходився на могилі, а саме хрестом, підійшовши до могили, в якій поховано ОСОБА_15 , посягаючи на моральні підвалини суспільства, самовільно за допомогою фізичної сили рук вирвав із місця поховання покійного дерев`яний хрест, чим вчинив пошкодження могили та дерев`яного хреста, тобто згідно ст. 2 Закону України № 1102-ІV «Про поховання та похоронну справу», що виразилось у самовільному пошкодженні предмету ритуальної належності, чим осквернив пам`ять померлого та спричинив моральні страждання потерпілій ОСОБА_16 .

Він же, 08 лютого 2025 року близько 08 години 30 хвилин, перебуваючи на кладовищі, розташованому на вул. Парковій в с. Старий Коврай, Золотоніського району, Черкаської області, грубо порушуючи загальноприйняті принципи моралі та релігійні традиції, та виявляючи неповагу щодо поховання померлих, маючи умисел на вчинення наруги над предметом ритуальної належності, шляхом незаконного заволодіння предметом, що знаходився на могилі, а саме хрестом, підійшовши до могили, в якій поховано ОСОБА_17 та до іншої могили, де похована ОСОБА_18 , посягаючи на моральні підвалини суспільства, самовільно за допомогою фізичної сили рук вирвав із місця поховання покійних дерев`яний хрест, чим вчинив пошкодження могили та дерев`яного хреста, тобто згідно ст. 2 Закону України № 1102-ІV «Про поховання та похоронну справу», що виразилось усамовільному пошкодженні предмету ритуальної належності, чим осквернив пам`ять померлих та спричинив моральні страждання потерпілій ОСОБА_19 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив, що вчинив злочин за вищевикладених обставин. Пояснив, що брав з кладовища хрести, бо не мав чим топити в будинку. Він їх попиляв, порубав і спалив. Робив це сам. Це все відбувалось на одному кладовищі. Було це орієнтовно в лютому 2025 року. Кладовище розташоване поряд з тим місцем, де він проживає. Питання підготовки до наступної зими він вже обговорив з пастором, у будинку якого зараз проживає. Він обіцяв, що допоможе йому з заготівлею дров. Таких злочинів більше вчиняти не буде.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

В судових дебатах прокурор просила визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки, а також звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про проведення судового засідання за їхньої відсутності. Цивільні позови заявляти не будуть. Просили призначити покарання відповідно до вимог законодавства.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у нарузі над могилами, незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 297 КК України.

При визначенні виду і міри покарання ОСОБА_3 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, зокрема, що вчинено нетяжкий злочин, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його особу, пом`якшуючі покарання обставини.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що він на обліку лікаря-психіатра, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, не одружений, на утриманні дітей немає, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді обмеження волі в межах, наближених до мінімальної межі санкції статті.

Також суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання останнього, можливе без ізоляції його від суспільства.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, надасть можливість обвинуваченому працевлаштуватися.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільні позови не заявлялись.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, і призначити йому покарання у виді у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - один рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази - дві частини з дерев`яного хреста, що знаходяться в кімнаті речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Після проголошення копію вироку вручити присутнім учасникам провадження, іншим - направити поштою.

Суддя ОСОБА_1