Провадження № 1-кс/643/4982/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 у режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0002639 від 18.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, Херсонської обл., РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002639 від 18.08.2022, у якому ОСОБА_6 15.07.2024 повідомлено про підозру за ч.5 ст.111-1 КК України.

Під час досудового розслідування було встановлено, що22 лютого 2022 року Президент російської федерації (далі - рф), реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами рф, які діяли за наказом керівництва рф і ЗС рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам Збройних Сил України, а також підрозділами Збройних Сил та інших військових формувань.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року о 05.00 год., за наказом Президента рф, російська федерація незаконно вторглась на територію суверенної держави України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили рф та федеральну службу військ національної гвардії рф.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗС рф, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України (далі ЗС України), Державної прикордонної служби України (далі ДПС України), підрозділів Національної гвардії України (далі НГ України) для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії рф, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії ЗС рф; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

В результаті вчинення вказаних дій військовими формуваннями держави-агресора рф, було тимчасово окуповано частину території України, перелік яких затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.

У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.

В подальшому, представниками держави-агресора з метою зміни меж території та державного кордону України, реалізації власної окупаційної політики, на окупованих територіях було розпочато здійснення незаконного створення підконтрольних окупаційній владі адміністрацій, в тому числі на захопленій частині території Харківської області.

Зокрема, територія Куп`янського району Харківської області була окупована підрозділами держави-агресора у період з 26 лютого по 10 вересня 2022 року.

З початку військової агресії рф на територіях, які опинилися в окупації, в тому числі і на території Куп`янського району Харківської області, представники держави-агресора створили незаконні органи влади, які поширювали, встановлювали та закріплювали владу рф на місцях.

Зокрема, м. Куп`янськ та Куп`янська територіальна громада Харківської області були окуповані підрозділами держави-агресора у період з 27 лютого до 10 вересня 2022 року.

З початку повномасштабної військової агресії «рф» на територіях, які опинилися в окупації, в тому числі і на території Куп`янської територіальної громади Харківської області, представники держави-агресора створили незаконні органи влади, які поширювали, встановлювали та закріплювали владу російської федерації на місцях.

Так, 03.06.2022 у м. Куп`янську Харківської області групою осіб з числа громадян України було здійснено підписання протоколу засідання щодо створення окупаційної адміністрації держави-агресора на території Харківської області під назвою (російською мовою) «временная гражданская администрация Харьковской области», що була створена та функціонувала в інтересах «рф», та обрано її керівника. Вказане рішення затверджено виданням наказу новопризначеним головою так званої (російською мовою) «временной гражданской администрацией Харьковской области» за № 2/22 від 03.06.2022.

В подальшому 10.06.2022 головою так званої (російською мовою) «временной гражданской администрацией Харьковской области» видано наказ № 9/22 від 10.06.2022, згідно якого було затверджено утворення районних окупаційних адміністрацій держави-агресора на тимчасово окупованій території Харківської області, в тому числі й так званої (російською мовою) «временной гражданской администрацией Купянського района Харьковской области» (адміністративний центр у м. Куп`янську).

18.07.2022 головою так званої (російською мовою) «временной гражданской администрацией Харьковской области» видано наказ № УГ-55/22 від 18.07.2022 щодо перейменування назви вказаного незаконного органу в (російською мовою) «военно-гражданскую администрацию Харьковской области», згідно п. 2 якого також перейменовано районні підрозділи вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора на так звані (російською мовою) «военно-гражданские администрации». Зміна назви органів здійснено з врахуванням повного правонаступництва із збереженням прийнятих ними реквізитів та організаційно-штатної структури відповідно до п. 3 вказаного наказу.

Разом з цим, досудовим розслідуванням встановлено громадянку України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка усвідомлюючи, що вона є громадянкою України, не маючи патріотичних переконань у ситуації, що склалася, та з особистих інтересів і вигоди, оцінивши обстановку в умовах тимчасової окупації, за відсутності фізичного чи психологічного впливу з боку представників країни-агресора вирішила стати на шлях вчинення злочину проти основ національної безпеки України, пов`язаного з колабораційною діяльністю, та надала добровільну згоду на зайняття посади так званого (російською мовою) «исполняющей обязанности Первого заместителя Главы руководителя Аппарата Главы Временной гражданской администрации Харьковской области».

При цьому ОСОБА_6 , бажаючи досягти протиправної мети, спочатку надала добровільну згоду представникам окупаційної адміністрації країни-агресора щодо призначення її на вказану посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території м. Куп`янська, а потім 03.06.2022 підписала трудовий договір №1/17-лс з головою так званої (російською мовою) «временной гражданской администрацией Харьковской области».

У зв`язку з цим, ОСОБА_6 , будучи призначена на вказану вище посаду та, добровільно займаючи її у окупаційній адміністрації держави-агресора, яким слід вважати так зване (російською мовою) «Временная гражданская администрация Харьковской области», починаючи з 03 червня по кінець серпня 2022 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), з метою надання допомоги державі-агресору та її представникам у створенні вертикалі незаконних органів управління свідомо виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції щодо здійснення керівництва закріпленим за нею, відповідним напрямком роботи, підлеглими їй співробітниками, а також їх організаційною діяльністю, що полягало у наступному:

- виконання вказівок керівництва, а саме так званого (російською мовою) «ВГА Харьковской области»;

- забезпечення документальної, матеріально-технічної, транспортної діяльності так званого (російською мовою) «ВГА Харьковской области»;

- розробка посадових інструкцій так званого (російською мовою) «ВГА Харьковской области»;

- розробка штатного розкладу так званого (російською мовою) «ВГА Харьковской области»;

- соціальне-побутове забезпечення так званого (російською мовою) «ВГА Харьковской области»;

Таким чином, ОСОБА_6 виконала усі дії, які вважала за необхідне, спрямовані на зайняття нею посади, пов`язаної з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, обійнявши посаду в окупаційному органі влади, а саме так званого (російською мовою) «исполняющей обязанности Первого заместителя Главы руководителя Аппарата Главы Временной гражданской администрации Харьковской области», та розпочала безпосередньо виконувати свою трудову функцію на цій посаді.

У підсумку ОСОБА_6 у зазначений вище період часу вчинила кримінально карані дії, пов`язані з колабораційною діяльністю, основними складовими взаємопов`язаними ознаками та мотивами якого є:

- спеціальний антидержавницький мотив - вчинення діяння на шкоду інтересам України;

- вчинення дій колабораціоністського характеру з прямим умислом, спрямованих на співпрацю з ворогом (окупантом), які мають політико-ідеологічну мотивацію, а також із корисливих мотивів та інших меркантильних, низьких переконань з використанням досить легкої можливості побудувати кар`єру, що з`явилась з урахуванням переміщення з окупованоі? територіі? наи?більш професіи?но успішноі? частини населення;

- співпраця у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, з метою підірвати суверенітет держави;

- добровільне зайняття нею, як громадянкою України, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, з очевидною метою надання допомоги державі-агресору та її представникам у створенні вертикалі незаконних органів управління;

- виконання посадових обов`язків, пов`язаних з плануванням роботи та забезпеченням їх виконання;

- спрямованість всіх її дій, пов`язаних з добровільним зайняттям посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, і не приховане бажання цього, характеризуються її усвідомленістю того, що вона вчинила колабораційне діяння в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_6 , підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст.111-1 КК України.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

18.07.2024 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора (18.07.2024) та в газеті «Урядовий кур`єр» №145 (7805), від 18.07.2024, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

22, 23 та 24 липня 2024 року ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст.135 КПК України, викликана на 10 год. 00 хв. для проведення процесуальних дій вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваної.

Однак, у зазначений час ОСОБА_6 та в подальшому жодного разу не з`явилася, причин своєї неявки не повідомила.

Разом із тим, 18.07.2024 на підставі постанови слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області видано доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від дати, згідно якого регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги підозрюваній ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002639 від 18.08.2022 призначено захисника ОСОБА_4 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2137 від 13.09.2017 ).

Постановою слідчого від 24.07.2024 підозрювану ОСОБА_6 оголошено розшук на території України. Здійснення розшуку підозрюваної доручено співробітникам 9 відділу ГВ ЗНД УСБ України.

Постановою слідчого від 24.07.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено.

09.09.2025 кримінальне провадження було відновлено для проведення процесуальних дій, а саме звернення до суду із клопотанням про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування.

Вина підозрюваної ОСОБА_6 у скоєному злочині повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: актом огляду від 16.08.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 21.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 29.02.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 18.07.2024; протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками ОСОБА_10 від 23.02.2024; протоколом огляду від 30.03.2024; протоколом огляду від 30.05.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 25.03.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Згідно отриманої в ході досудового розслідування інформації, ОСОБА_6 відсутня за місцем проживання, та виїхала на територію держави-агресора російської федерації, де продовжує перебувати й на теперішній час.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст.111-1 КК України, переховується від органів досудового розслідування, та з метою подальшого уникнення покарання, може і надалі переховуватись від слідства та суду, а також може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, тобто існує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - у органу досудового розслідування виникла необхідність у обранні підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно частини 6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними, і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам. На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор клопотання підтримав, просив обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_6 доставлена в судове засідання не була, так як знаходиться у розшуку.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що клопотання не обґрунтовано, ризики, зазначені у клопотанні жодним чином документально не підтверджені, документально не доведені. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутністю підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Під час ознайомлення із матеріалами клопотання судом встановлено, що станом на день розгляду вищевказаного клопотання ОСОБА_6 оголошено у розшук на території України.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Надані стороною обвинувачення докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Отже, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, міру покарання, яка може бути до неї застосована у випадку визнання її винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, а також те, що остання після вчинення злочину відразу покинула територію України та станом на даний час перебуває у розшуку, свідчить про те, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду після встановлення його місця знаходження. Характер вчинення кримінального правопорушення та встановлені в ході розслідування обставини вказують на те, що перебуваючи на волі підозрювана може вчинити інший злочин, а також сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому вважає за доцільне задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід - тримання під вартою.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_5 задовольнити та обрати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 діб з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Після затримання ОСОБА_6 не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1