Справа №: 398/2698/25
провадження №: 1-кс/398/816/25
УХВАЛА

Іменем України

"04" червня 2025 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області про арешт майна в межах кримінального провадження внесеному № 0000142 від 25.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження 0000142 від 25.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, посилаючись на те, що 14.05.2025 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: одного епізоду незаконного придбання, зберігання, з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України та трьох епізодів незаконного придбання, зберігання, з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинених повторно за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, санкція якої карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Згідно архівної довідки №145 від 03.03.2025 року виданої начальником КП «ОМБТІ» право власності на квартиру АДРЕСА_1 належало ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 15.09.2005 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №425545611 від 06.05.2025 року, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , загальною площею (кв.м): 45,9, матеріали стін: цегла, опис: квартира складається з двох кімнат, кухні, коридору, санвузол.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт майна допускається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке може бути використане для конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказаний об`єкт нерухомого майна який належний ОСОБА_4 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Надали суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутністю , клопотання підтримують в повному обсязі.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання.

Слідчим суддею встановлено, що органом поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному 25.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000142 від 25.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, дають достатні підстави вважати, що майно на яке просить накласти арешт слідчий є матеріальним об`єктом, що може зберігати сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, наявний ризик, у випадку не застосування арешту, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на зазначене майно, а також доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення належного зберігання слідів вчиненого кримінального правопорушення, з метою запобігання ризикам, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170 - 173, 372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області про арешт майна в межах кримінального провадження внесеному № 0000142 від 25.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , загальною площею (кв.м): 45,9, матеріали стін: цегла, опис: квартира складається з двох кімнат, кухні, коридору, санвузлу, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке може бути використане для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у разі визнанні ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1