УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/17402/25

Провадження № 1-кп/522/3062/25

05 серпня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні № 0000858, відомості про яке внесено 15.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Гуково-3, Ростовської області, Росія, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без фактичного місця проживання, раніше судимого:

23.12.2019 року Березівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 72 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Звільнився 17.01.2024 року по відбуттю строку покарання;

26.06.2024 року Березівським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України до накладання штрафу розміром 1700 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000858, відомості про яке внесено 15.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Прокурор звернулась до суду із клопотанням про продовження строку обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на думку прокурора продовжують існувати і в необхідності продовження запобіжного заходу покладається необхідність запобігання подальшим спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, яке підтримала у судовому засіданні.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора і просив залишити його без задоволення, а також застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.08.2025 року, включно, із визначенням розміру застави.

У ч. 3 ст. 315 КПК зазначено, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосування предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого, у випадку доведеності його вини за результатами судового розгляду, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Таким чином, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини, існує ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Більш того, обвинувачений не має постійного місця проживання у м. Одесі.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на потерпілого, свідків, експерта та спеціаліста в даному кримінальному провадженні, суд приймає до уваги встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

З огляду на те, під час виконання вимог ст. 290 КПК України обвинуваченому стали відомі анкетні відомості потерпілих, свідків, експертів, а також судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, свідки, потерпілі у вказаному кримінальному провадженні ще допитані не були, ОСОБА_5 може впливати на них з метою схиляння їх до зміни свої показань у суді на користь обвинуваченого, оскільки

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд також вважає доведеним з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше неоднарозово судимий, обвинувачується у злочині, вчиненому маючи непогашену та незняту судимість, офіційно не працевлаштований, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

Відтак, у суду є підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Суд приймає до уваги відомості, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, відсутність фактичного місця проживання у м. Одесі та соціальних зв`язків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Вищенаведене в сукупності з встановленими ризиками свідчить про те, що ризики продовжують існувати та не зменшились і жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі не зможе запобігти заявленим прокурором ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_5 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу та суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 4 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що відповідно до вимог п.2) ч.5 ст.182 КПК України, передбачає визначення застави від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, обставин інкримінованого злочину, а саме того факту, що останній застосовував предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що застава в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом, та матиме стримуючу дію на останнього.

На підставі викладеного, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 з утриманням його в ДУ «Одеський слідчий ізолято», під вартою строком до 01 жовтня 2025 року, включно, із визначенням розміру застави.

Керуючись вимогами ст.ст. 8, 9, 177, 178, 183, 194, 199, 315, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні № 0000858, відомості про яке внесено 15.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - задовольнити.

Строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 01 жовтня 2025 року, включно, з утриманням його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при сплаті застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до прокурора/суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з свідками з обставин скоєння кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим та заставодавцям наслідки невиконання обов`язків передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1