Справа № 304/512/25 Провадження № 1-кп/304/182/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000152 від 31 жовтня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дубриничі Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

У С Т А Н О В И В :

обвинувачений ОСОБА_4 в умовах введеного указом Президента України воєнного стану у невстановлені досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше 17 січня 2025 року, перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, отримав через месенджер «Telegram» від невстановленої на даний час особи пропозицію здійснити переказ коштів на криптовалютні гаманці, які, згідно з інформацією, наявною у загальнодоступних ресурсах мережі «Інтернет», використовуються для збору грошових коштів на потреби представників військових формувань держави-агресора. Зокрема, у публікаціях в Telegram-каналі «СВАРЩИКИ» ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , 136 тисяч підписників), а також в інших відкритих ресурсах мережі «Інтернет» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 криптовалютний гаманець з ідентифікатором «TPpGAoNm75PsMFsgk4vKfnBUGE3d7WP9iA» зазначений для збору коштів в підтримку мотострілецьких підрозділів ЛНР та військових формувань рф, задіяних в бойових діях на території Курської області російської федерації; у публікаціях в Telegram-каналі «Colonelcassad» ( ОСОБА_6 , 878 тисяч підписників), а також інших інформаційних веб-pecypcax мережі «Інтернет» ( ІНФОРМАЦІЯ_5 криптовалютний гаманець з ідентифікатором «TR7phLJrg48hSDUboHfvK1uCEjzCП7VtRs» використовується волонтерською організацією «Z ParaBellum MD» для збору коштів на потреби військових формувань держави-агресора, таких як «110 бригада», «штурмовики бригади «Волки»», та інші.

Реалізуючи свій злочинний задум, ОСОБА_7 , здійснюючи протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, розподілив грошові коштів у сумі, еквівалентній близько 1 105 доларів США, використовуючи належні йому криптогаманці «TZ67cKkSdXmQiCfwrZbzrbRW65k9XiWVLW», з ідентифікаторами «TFUAnUp8JGtDPFYyfzHTJcCHnYiVxqWWuF»,«TXoP278z7xSWXbsrk05nEbtMGVKMgoRNQY», та у період із 17 по 20 січня 2025 року вчинив дев`ять транзакцій, за результатами яких здійснив переказ віртуальних активів у загальній кількості 1 105 USD Tether (TRC-20), що еквівалентно 1 105 доларам США та згідно з офіційним курсом НБУ на 17 січня 2025 року становило 46 601,10 грн, на криптовалютні гаманці «TPpGAoNm75PsMFsgk4vKfnBUGE3d7WP9iA» та «TR7phLJrg48hSDUboHfvK1uCEjzCП7VtRs», що використовуються для збору грошових коштів на потреби воєнізованих формувань російської федерації, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Ухвалою від 28 лютого 2025 року у даному кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання, а ухвалою суду від 26 березня цього ж року справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 17 січня 2025 року йому у чат-бот месенджеру Телеграм зателефонувала невідома особа з пропозицією заробити грошей вона йому надає гроші, а він їх переправляє на криптогаманці. Ця особа сказала, що їй необхідно обміняти гривні на крипту (обміняти USDT), за що у свою чергу отримає 3 %. Він погодився, після чого на його банківську картку декількома платежами перевели 46 000 грн, та 17, 20 і 21 січня 2025 року з використанням смартфонів та власних криптогаманців він провів дев`ять транзакцій по переказу коштів. Більше з ним вказана особа не зв`язувалася та видалила переписку з месенджеру. Про те, що гроші слід переказувати громадянам рф він не знав, а тому погодився; міг перевірити належність криптогаманців, однак не зробив цього. Вказував, що у батьків є гроші і вони допоможуть йому виконати (сплатити) покарання у виді штрафу.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив призначити його підзахисному основне покарання у виді штрафу, при цьому призначення додаткових покарань залишив на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні також просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у виді десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією майна та з позбавленням права займатися усіма видами господарської діяльності як додатковим покаранням.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений правильно зрозумів зміст цих обставин і сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, роз`яснивши йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд при вирішенні питання про обсяг доказів, які підлягають дослідженню, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України обмежується визнавальними показами обвинуваченого, а дослідження решти доказів вважає недоцільним.

Відтак з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 111-1 КК України як передача матеріальних ресурсів незаконним збройним та воєнізованим формуванням держави-агресора.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_4 за місцем реєстрації у селі Дубриничі Ужгородського району характеризується позитивно, де проживає разом з дідусем та бабусею; на диспансерному обліку у лікарів нарколога і психіатра КНП «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та його молодий вік.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

При призначенні покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно з якими засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

За змістом ст. 75 КК України застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з огляду на тяжкість злочину, дані про особу винного та інші обставини кримінального провадження виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином справедливість покарання законодавець пов`язує не тільки з даними про особу винуватця, пом`якшуючими обставинами, класифікацією злочинів (ст. 12 КК України), а й з обставинами кримінального провадження, суспільною небезпечністю конкретних діянь, метою попередження вчинення засудженим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Обираючи ОСОБА_4 основне покарання й вирішуючи питання про порядок його відбування, суд вважає за можливим застосувати положення ст. 75 КК України.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, є молодим за віком, а також наявність інших пом`якшуючих обставин щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і відсутність обставин, що таке обтяжують.

Крім цього суд приймає до уваги встановлені у судовому засіданні обставини вчинення кримінального правопорушення, за яких обвинувачений не знав, що перераховує кошти на криптогаманці громадян рф, які у свою чергу використовуються на потреби збройних та військових формувань держави-агресора.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, беручи також до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді, згідно з якою орган пробації зважаючи на те, що ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачується вперше, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення ним повторного кримінального правопорушення, вважає, що виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення мінімального нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення і запобігання вчиненню обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень, а також враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, є молодим за віком, власного доходу не має, оскільки навчається на ІІ курсі Ужгородського торговельно-економічного інституту на денній формі навчання, та позицію прокурора, який вважав можливим призначити обвинуваченому покарання у виді максимального розміру штрафу, суд прийшов до висновку про неможливість призначення обвинуваченому такого основного покарання у виді штрафу, а лише покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції статті, за якою кваліфіковано його дії із застосуванням до основного покарання положень ст. 75, 76 КК України.

При вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_4 конкретного виду та розміру додаткового покарання, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд виходить з такого.

Санкцією частини 4 ст. 111-1 КК України передбачено покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, судам рекомендовано при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового покарання.

Частина 1 ст. 55 КК України передбачає, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання на строк від двох до п`яти років або як додаткове покарання на строк від одного до трьох років. При цьому позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як основне або додаткове покарання за вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, передбачених статтями 111-1, 111-2 цього Кодексу, призначається на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Якщо додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю передбачене як обов`язкове у санкції статті Особливої частини КК, то призначення цього покарання відбувається й тоді, коли особа, яка вчинила кримінально каране діяння, не обіймала певні посади або не займалася певною діяльністю. Тобто фактично йдеться про обмеження зайняття для особи певних посад або здійснення певної діяльності у майбутньому навіть у тому разі, якщо на момент вчинення кримінального правопорушення особа їх не обіймала чи не займалася певною діяльністю.

Така позиція була висловлена об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду: «Згідно з положеннями ст. 55 КК у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення» (справа № 404/2081/22, провадження № 51-130кмо23).

Призначаючи це покарання, суд має чітко вказати у вироку ті конкретні посади, право обіймати які позбавляється засуджений, або конкретний вид діяльності, права займатися якою він позбавляється.

Вищенаведені обставини та встановлені вище дані про особу обвинуваченого в їх сукупності дають підстави зробити висновок про те, що призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади та займатися діяльністю, пов`язаною з використанням і обігом електронних грошей, на мінімальний строк, визначений санкцією частини 4 статті 111-1 КК, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень та відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

При цьому позицію прокурора про необхідність призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді позбавлення права займатися всіма видами господарської діяльності, суд вважає помилковою та такою, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та суперечить загальним засадам призначення покарання. Крім того жодні мотиви необхідності призначення обвинуваченому такого додаткового покарання прокурором у судовому засіданні не були наведені.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 77 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна судом не призначається.

Що стосується запобіжного заходу, то такий відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку ст. 100, 174 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, с у д

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з використанням і обігом електронних грошей строком на 10 (десять) років, без конфіскації майна.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року і 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та пройти на інтернет-платформі EdEra безкоштовний онлайн курс з громадянської освіти: платформа критичного мислення «Подумай двічі».

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «iPhone» моделі «14 Pro», серійний номер « НОМЕР_1 », сім-картка № НОМЕР_2 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 такому повернути;

- мобільний телефон марки «iРhone» моделі «15 Pro», серійний номер « НОМЕР_3 », IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , номер мобільного телефону НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «12 Рrо» серійний номер « НОМЕР_7 », IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , номер мобільного телефону НОМЕР_10 ; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «Х», серійний номер « НОМЕР_11 », IMEI1: НОМЕР_12 ; мобільний телефон марки «One Plus 6T» моделі «A6013», серійний номер «174f155a», IMEI1: НОМЕР_13 , IMEI2: НОМЕР_13 ; мобільний телефон марки «One Plus 6T» моделі «A6010», серійний номер « НОМЕР_14 », IMEI1: НОМЕР_15 , IMEI2: НОМЕР_16 ; мобільний телефон марки «One Plus 7» моделі «GM1900», серійний номер «b226338d» IMEI1: НОМЕР_17 , IMEI2: НОМЕР_18 ; мобільний телефон марки «One Plus 6T» моделі «A6013», серійний номер « НОМЕР_19 » IMEI1: НОМЕР_20 , IMEI2: НОМЕР_21 ; мобільний телефон марки «One Plus 6T» моделі «А6013», серійний номер «94c9de87» IMEI1: НОМЕР_22 , IMEI2: НОМЕР_23 ; ноутбук чорного кольору марки «ACER», серійний номер «NHQSGEU07600» із зарядним пристроєм; системний блок чорного кольору, серійний номер «231208D300400», що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 ; а також мобільний телефон марки «Infinix» моделі «Smart 9», серійний номер « НОМЕР_3 », IMEI1: НОМЕР_24 , IMEI2: НОМЕР_25 , що переданий на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Управління Служби безпеки України в Закарпатській області повернути ОСОБА_4 ;

- чотири пластикові картки «KredoBank» з номерами НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 ; карту пам`яті Micro SDH з обсягом пам`яті 128 GB; мобільний телефон марки Readmi 9C NFC; мобільний телефон марки Readmi моделі M1901F7G, в чохлі чорного кольору з наліпкою із записами « ОСОБА_9 пароль АВ123456абс; мобільний телефон марки «Samsung», з наліпкою із записами « ОСОБА_10 пароль АВ123456абс пін:7373 орган: 2101 28.02.2005»; планшет марки «Samsung» та ноутбук марки «ASUS» моделі К61ІС; системний блок чорного кольору з написом «Deep Cool», у нижній частині наліпка з номером НОМЕР_30 з кабелем живлення до нього; системний блок білого кольору, на якому міститься напис «GAMEMAX», в нижній частині наявна наліпка з QR-кодом та номером 4F000089, з кабелем живлення до нього; мобільний телефон «1+» чорного кольору, IМЕI1: НОМЕР_31 , IMEI2: НОМЕР_32 ; мобільний телефон «1+» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_33 , IMEI2: НОМЕР_34 ; мобільний телефон «1+» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_35 , IMEI2: НОМЕР_36 ; мобільний телефон «1+» чорного кольору, IМЕI1: НОМЕР_37 , IMEI2: НОМЕР_38 ; флеш-накопичувач чорного кольору із написом G435 P/N: 881-000492; сім-картка мобільного оператора з логотипом «Водафон» та № НОМЕР_39 ; договір оренди від 16.12.2024, де орендонаймач зазначений ОСОБА_11 , на 1 арк., що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_11 такому повернути;

- конверт з карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_40 ; тримач картки оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_41 ; банківську картку «Кредо банк» № НОМЕР_42 ; банківську картку «Універсальна» № НОМЕР_43 ; аркуш паперу формату А4 з фотокопією паспорта на ім`я « ОСОБА_12 »; аркуш паперу формату А4 з рукописними записами бланк заяви від ОСОБА_13 у двох прим.; аркуш паперу формату А4 з друкованими записами з текстом, що починається на «Щодо шахрайства...» та закінчується - «... покупця криптовалюти»; аркуш паперу формату А4 Заява про перерахування залишків коштів; мобільний телефон «Redmi» чорного кольору, у вимкненому стані; мобільний телефон «Redmi» синього кольору у вимкненому стані, з приклеєним клаптиком паперу з рукописними записами на ім`я « ОСОБА_14 »; мобільний телефон невідомої марки, чорного кольору, у вимкненому стані та пошкодженою задньою кришкою; мобільний телефон «Realmi» синього кольору, у вимкненому стані, з приклеєним клаптиком паперу з рукописними записами на ім`я « ОСОБА_15 »; мобільний телефон «Redmi» сірого кольору, у вимкненому стані, з приклеєним клаптиком паперу з рукописними записами на ім`я « ОСОБА_16 »; мобільний телефон «Realmi» червоного кольору, у вимкненому стані, з приклеєним клаптиком паперу з рукописними записами «139»; мобільний телефон марки «Айфон», чорного кольору, у вимкненому стані; мобільний телефон «Redmi» у чохлі бежевого кольору, у вимкненому стані, з приклеєним клаптиком паперу з рукописними записами на ім`я « ОСОБА_17 »; мобільний телефон марки «Huawei», чорного кольору у вимкненому стані з приклеєним до нього цінником № «44»; мобільний телефон марки «Prestigio», чорного кольору, у вимкненому стані; мобільний телефон марки «Iphone XR» у чохлі жовтого кольору, IMEI НОМЕР_44 з карткою оператора НОМЕР_45 , належний ОСОБА_18 ; мобільний телефон марки «Iphone 14», сірого кольору, IMEI НОМЕР_46 з карткою оператора НОМЕР_47 , належний ОСОБА_19 ; системний блок чорного кольору, вилучений з кімнати у якій перебував ОСОБА_19 ; системний блок чорного кольору вилучений з кімнати, у якій обладнано спортивний зал; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «14», ІМЕІ1: НОМЕР_48 , IMEI2: НОМЕР_49 ; мобільний телефон марки «Iphone» моделі «16», IMEI1: НОМЕР_50 , IMEI2: НОМЕР_51 ; мобільний телефон марки «One Plus», IMEI1: НОМЕР_52 , IMEI2: НОМЕР_53 ; ноутбук марки «MacBook AIR», серійний номер: «N7YT65F0HJ»; системний блок чорного кольору «DeepCool Matrexx 40 3FS»; системний блок чорного кольору «Game Max C1»; холдери для сім-карти «Vodafone» з маркуванням НОМЕР_54 , НОМЕР_55 ; картонне упакування для сім-карти «Vodafone» з номером мобільного телефону НОМЕР_56 ; предмет, схожий на пістолет з маркуванням «EKOL P29 Rev II» № НОМЕР_57 та магазин до нього; банківські картки «Vostok Bank» № НОМЕР_58 , № НОМЕР_59 ; банківська карта «ПриватБанк» № НОМЕР_60 ; банківські картки «Аккорд Банк» № НОМЕР_61 ; предмети, схожі на набої у кількості 43 одиниці; телефон чорного кольору моделі «One Plus»; транспортний засіб марки «Porshe Panamera», р/н НОМЕР_62 , 2021 року випуску, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_13 такому повернути;

- мобільний телефон марки «Redmi Xiaomi» IMEI1: НОМЕР_63 , IMEI2: НОМЕР_64 , що вилучений під час санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_13 повернути ОСОБА_13 ;

- мобільний телефон «REDMI» синього кольору, IMEI1: НОМЕР_65 , IMЕI2: НОМЕР_66 з сім-карткою НОМЕР_67 , що вилучений під час санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 повернути ОСОБА_11 .

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2025 року у виді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1