ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2025 Справа №607/2170/25 Провадження №1-кп/607/1131/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 01 січня 2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Конюхи Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, зокрема, востаннє:

- 27 червня 2024 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст. 126-1, ч. 2 ст. 389, ст. 390-1 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років пробаційного нагляду,

- 07 березня 2025 року Тернопільським апеляційним судом за ст. 126-1, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 (двох) років обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

та потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно своєї дружини - ОСОБА_6 , з якою спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, що підтверджується постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справах № 607/18579/24 від 02.09.2024 та № 607/20788/24 від 30.09.2024, вчинив умисний злочин про життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 у порушення Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11.05.2011 р. (далі Стамбульська конвенція), вимог ст. 28 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на повагу до його гідності, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно 10 листопада 2024 року близько 16:00 год., перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи умисел, спрямований на заподіяння психологічних страждань дружині, вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_6 психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні останньої, що призвело до психологічних страждань потерпілої, а також погіршило якість життя ОСОБА_6 , а саме: викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Ситуації психологічного насильства ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_6 стали для останньої психотравмувальними, погіршили її соціальне функціонування та якість життя та обумовили формування негативних психоемоційних переживань (моральних страждань).

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України - тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю згідно пред`явленого йому обвинувачення, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що він неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_6 , зокрема підтвердив факт вчинення ним психологічного насильства 10 листопада 2024 року близько 16:00 год. за місцем їх спільного проживання, під час якого він словесно ображав свою дружину, погрожував, висловлювався нецензурною лайкою та принижував.

У вчиненому він щиро розкаюється та обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти. Просить врахувати визнання ним своєї вини, щире каяття, те, що він усвідомив неправомірність вчиненого та просив вибачення у потерпілої, тому просить його суворо не карати.

Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду.

Зокрема, показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що її чоловік ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, свариться з нею, вчиняє домашнє насильство, з приводу чого вона звертається за допомогою до працівників поліції, які у свою чергу складають відносно нього матеріали про адміністративне правопорушення. Зазначена поведінка ОСОБА_3 продовжується з 2022 року. Також підтвердила події, які відбувались 10 листопада 2024 року близько 16:00 год., коли ОСОБА_3 вчинив з нею черговий конфлікт, під час якого ображав її, погрожував, висловлювався нецензурною лексикою та принижував.

Зазначила, що на даний час ОСОБА_3 не вчиняє з нею конфліктів, просив у неї вибачення за свою поведінку та вона йому пробачила, а тому просить його суворо не карати.

Також винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, доведена оголошеними та проаналізованими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.01.2025 р., згідно якої ОСОБА_6 просить притягнути до кримінальної відповідальності її чоловіка ОСОБА_3 , який 10.11.2024 р. о 16.00 год., перебуваючи в стані сп`яніння за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , обзивав її лайливими словами, погрожував фізичною розправою, тобто умисно систематично вчиняв відносно неї фізичне, психологічне або економічне насильство, що призводить до фізичних або психологічних страждань.

(а.м.к.п. 27);

- копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в справі № 607/20788/24 від 30.09.2024 р., згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення відносно своєї дружини ОСОБА_6 домашнього насильства психологічного характеру, що мало місце 15 вересня 2024 року о 18.00 год., за що на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

(а.м.к.п. 28);

- копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в справі № 607/18579/24 від 02.09.2024 р., згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення відносно своєї дружини ОСОБА_6 домашнього насильства психологічного характеру, що мало місце 18 серпня 2024 року о 18.00 год., за що на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

(а.м.к.п. 29-30);

- висновком судово-психіатричного експерта №58 від 23.01.2025 р., згідно якого встановлено, що протягом останніх декількох років сімейна ситуація носить для ОСОБА_6 психотравмувальний характер, обумовлює накопичення переживань, страху, тривожного очікування, напруги, приниженої гідності та образи, знижений та нестійкий настрій, появу психосоматичних змін (погіршення сну, головні болі). Тобто обставини тривалої психотравмуючої сімейної ситуації (агресивна поведінка чоловіка в стані алкогольного сп`яніння) погіршують соціальне функціонування та якість життя потерпілої, обумовили формування негативних психоемоційних переживань, чим заподіяли потерпілій моральні страждання. Ситуація психологічного насильства з боку чоловіка ОСОБА_3 були для потерпілої ОСОБА_6 психотравмувальними, погіршували її соціальне функціонування та якість життя, обумовили формування негативних психоемоційних переживань (моральних страждань).

(а.м.к.п. 32-33).

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, - тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, стан його здоров`я, думку потерпілої, яка просила обвинуваченого суворо не карати, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину повторно.

На підставі наведеного, враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі, адже зважаючи на систематичність вчинення обвинуваченим домашнього насильства відносно своєї дружини, що свідчить про відсутність в нього критичної оцінки своєї злочинної діяльності, неусвідомлення суспільної небезпеки вчинення кримінального правопорушення та небажання виправити ситуацію, саме таке покарання буде відповідати вчиненому кримінальному правопорушенню і буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього суд враховує те, що вироком Тернопільського апеляційного суду від 07 березня 2025 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 червня 2024 року, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

При цьому судом враховується те, що кримінальне правопорушення, що є предметом розгляду даного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив до постановлення щодо нього вироку Тернопільського апеляційного суду від 07 березня 2025 року, а тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Тернопільського апеляційного суду від 07 березня 2025 року та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі.

Крім того відповідно до вимог п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема, заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб, направлення для проходження програми для кривдників.

Так, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини, враховуючи тривалість його протиправної поведінки, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, що на думку суду, сприятиме виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілої.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань,до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання у виді 1 (одного) місяця обмеження волі за вироком Тернопільського апеляційного суду від 07 березня 2025 року та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_3 на строк 3 (три) місяці обмежувальні заходи, передбачені п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, у вигляді:

- заборони листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства ОСОБА_6 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

- направлення на проходження програми для кривдників.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1