ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/221/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/171/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участі засудженої ОСОБА_6 ,

при секретарі ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/171/25 за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про приведення вироку щодо неї у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 №3886-ІХ , -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою, у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 , просить її скасувати та постанови ти нову, якою закрити провадження по тих епізодах кримінальних правопорушень, які підпадають декриміналізацію у відповідності до Закону України "Про внесення змін до кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 року №3886-ІХ.

Мотивує тим, що місцевий суд не уважно розглянув подане нею клопотання та не застосував вказаний закон.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену, яка підтримала подану скаргу з викладених у ній мотивах, прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, а доводи апеляційної скарги засудженої не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

Вказаним Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

При цьому апеляційний суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 07.10.2024 у справі №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24, відповідно до якого Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Під час з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Однак, колегія суддів з вказаним висновком не погоджується виходячи з наступного.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX) у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, внесено зміни і підвищено верхню межу вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначені зміни набули чинності 09 серпня 2024 року.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21; провадження № 51-2555кмо24) зроблено висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2021 році становила 2270 грн., у 2022 році- 2481грн., у 2023 році - 2684 гривень.

Відповідно до вироку Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2023 року ОСОБА_6 04.07.2022 таємно викрала майно за одним кримінальним правопорушенням на суму 4109,90 грн, 20.07.2022 за іншим кримінальним правопорушенням таємно викрала майно на суму 2848,74 грн, що станом на день крадіжки складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2481 гривень). Крім того ОСОБА_6 03.09.2022 таємно викрала майно за іншим кримінальним правопорушенням на суму 1231,20 грн, що станом на день крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481 гривень).

Відповідно до вироку Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року ОСОБА_6 11.08.2022 викрала майно на загальну суму 932,80 грн, що станом на день крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481 гривень).

Відповідно до вироку Оболонського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року ОСОБА_6 викрала майно на загальну суму 5911,26 грн, що станом на день крадіжки складає суму більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше 2684 гривень).

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За змістом ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 16.10.2024 вирок Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року згідно якого ОСОБА_6 11.08.2022 викрала майно на загальну суму 932,80 грн, що станом на день крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481 гривень), скасована і закрито кримінальне провопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Отже, на даний час на засуджену ОСОБА_6 не розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Таким чином, суд першої інстанції вірно взяв до уваги те що оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 16.10.2024 вирок Святошинського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року, згідно якого ОСОБА_6 11.08.2022 викрала майно на загальну суму 932,80 грн, що станом на день крадіжки складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481 гривень), скасовано і закрито кримінальне провопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, відсутні підстави застосування Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2023 року за яким ОСОБА_6 засуджена за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяці позбавлення волі та за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 02 серпня 2023 року за яким ОСОБА_6 засуджена за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі, а вірно відмовив у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про приведення даних вироків у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX.

Отже, доводи засудженої щодо безпідставної відмови у звільненні її від відбування покарання щодо окремих епізодів вчинених нею злочинних діянь, які підлягають під т.зв. декриміналізацію у зв`язкку з прийняттям вищезгаданого закону, не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали місцевого суду в апеляційному порядку, а тому ухвалу місцевого суду про відмову у звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_6 слід залишити без змін, а в задоволенні поданої нею апеляційної скарги відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, - УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 відхилити, а ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 лютого 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" від 18.07.2024 №3886-ІХ, щодо засудженої ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді