ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/405/25

1-кп/609/66/2025

08 травня 2025 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 19 квітня 2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: с. Малі Дедеркали Шумського району Тернопільської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не депутата, з середньою освітою, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2025 року із Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000092 від 19 квітня 2025 року відносно ОСОБА_3 , за ч.1 ст.126 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що в ОСОБА_3 , який 18 квітня 2025 року близько 18 год. 00 хв., перебував за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із сусідкою ОСОБА_5 , виник кримінально - протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення побоїв ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінально - протиправний умисел, ОСОБА_3 , 18 квітня 2025 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи мету спрямовану на умисне завдання побоїв ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар правою долонею руки в область обличчя, а саме в ліве вухо та один удар правою ногою в поясницю ззаду ОСОБА_5 , від чого остання відчула різку фізичну біль не отримавши тілесних ушкоджень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України, тобто в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі вході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення. У вчиненому розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Суду показала, що ОСОБА_3 наніс їй удари в ліве вухо та в поясницю ззаду через звинувачення у неповерненні коштів за молоко.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи всі дані в їх сукупності, суд, виходячи з обвинувачення, підтриманого прокурором, вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно завдав побої потерпілій ОСОБА_5 , які завдав фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень і такі його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.126 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, його вік, сімейний стан, посередню характеристику, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статті обвинувачення у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що в ході досудового розслідування та судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Речові докази - відсутні.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3ст. 349 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1