ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра матеріали кримінального провадження № 201/4845/24 (пр. № 1-кп/201/418/2025), відомості про яке 12 березня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000362, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, студента магістратури НТУ «Дніпровська політехника» раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2024 року, приблизно о 22 годині 27 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на паркувальному майданчику за адресою: м. Дніпро, вул. Ламана, біля буд. № 2, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин внаслідок словесного конфлікту з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Далі, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати умисел на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти потерпілого, на відстані витягнутої руки, наніс один удар правою рукою зігнутою у кулак в ділянку лівої щоки потерпілого, ближче до скроні, після чого одразу наніс ще один удар кулаком лівої руки в ділянку голови з права, від чого потерпілий втратив рівновагу та впав спиною на асфальт під прямим кутом, вдарившись при цьому потиличною ділянкою голови.

За результатами злочинних дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з геморагічними вогнищами забиття речовини головного мозку в лівій лобній, обох скроневих та тім?яних ділянках, з формуванням забою-гематоми (внутрішньо-мозкової гематоми) в правій лобній ділянці, гострою субдуральною гематомою в правій тім?яній ділянці, субарахноїдальним крововиливом, лінійним переломом лобної та скроневої кісток справа, садном та підапоневротичною гематомою в тім?яній ділянці по центру, синцем на обличчі справа, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_8 виразились у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі та пояснив суду, що 09 березня 2024 року о 22.00 годині, він з друзями приїхали до розважального закладу «Pokolinya», розташованого поблизу будівлі цирку в м. Дніпро, більш точної адреси не пам`ятає, вони залишили речі у гардеробі, та направились до бару, де придбали коктейлі, після чого направились на танцювальний майданчик. Мимо них проходив потерпілий ОСОБА_5 з другом, у останнього на одежі була наклеєна наліпка з брендом алкоголю, у зв`язку з чим, він з друзями посміялись. Хлопцю з наліпкою не сподобалась їх реакція, на що він незадоволено покачав головою. Його товариш пішов до вказаного хлопця, щоб спитати, що йому не сподобалось. До них підійшов ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, він також почав підходити до вказаної групи людей, на що ОСОБА_5 в грубій формі запитав, чого він взагалі сюди прийшов, та запросив вийти на вулицю. Після чого вони всі направились на вулицю та відійшли подалі, де потерпілий продовжував в грубій формі висловлюватись на його адресу, у зв`язку з чим, він наніс удари потерпілому обома руками в голову, від чого останній впав на асфальт. Після нанесення ударів, він пішов до друзів, забрав свої речі та поїхав.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду повідомив, що обвинуваченого ОСОБА_7 до вказаних подій не знав. 09 березня 2024 року, приблизно о 22.00 годині, він разом зі своїм другом ОСОБА_11 , його мамою ОСОБА_12 та її подругою перебували у розважальному закладі «Pokolinya», розташованого поблизу будівлі цирку в м. Дніпро, більш точної адреси не пам`ятає. Через деякий час, він відійшов від своєї компанії, а коли повернуся, побачив що біля ОСОБА_11 стояло декілька осіб, включно з ОСОБА_7 , та розмовляли на підвищених тонах. В подальшому, вони всі разом вийшли на вулицю, зупинились біля входу, а він з ОСОБА_7 відійшли подалі, стали окремо від усіх, та розмовляли на тему того, з приводу чого стався конфлікт у закладі. Розмова була спокійною, не агресивною, однак ОСОБА_7 раптово наніс удар правою рукою йому в щелепу, після чого лівою рукою в район скроні, від чого останній впав та втратив свідомість. До тями прийшов вже в лікарні, де йому зробили оперативне втручання. Зазначив, що отримані травми змінили спосіб його життя, оскільки він отримав третю групу інвалідності, потребує реабілітації, не може займатись спортом;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11 вересня 2024 року (т. 1 а.с. 7), відповідно до якого, від ОСОБА_13 надійшло повідомлення про те, що 09 березня 2024 року, приблизно о 22 годині 15 хвилин, на парковці за адресою: АДРЕСА_2 , три невідомі особи завдали її сину ОСОБА_5 тілесні ушкодження, що спричинили закриту черепно-мозкову травму;

- протоколом огляду від 11 березня 2024 року (т. 1 а.с. 8-9) та фото-таблицею до нього, згідно з яким, слідчим було оглянуто стоянку для автомобілів, яка прилягає до будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Ламана, буд. 2;

- протоколом огляду від 14 березня 2024 року (т. 1 а.с. 31-35) та фото-таблицею до нього, відповідно до якого, слідчим за участі власника мобільного телефону ОСОБА_14 , було оглянуто мобільний телефон Huawei P Smart +;

- висновком експерта № 765е від 18 березня 2024 року, складеним за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , (т. 1 а.с. 41-43), згідно з яким, за даними медичної документації та при огляді у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з геморагічними вогнищами забиття речовини головного мозку в лівій лобній, обох скроневих та тім`яних ділянках, з формуванням забою-гематоми (внутрішньо-мозкової гематоми) в правій лобній ділянці, гострою субдуральною гематомою в правій тім`яній ділянці, субарахноїдальним крововиливом, лінійним переломом лобної та скроневої кісток справа, садном та підапоневротичною гематомою в тім`яній ділянці по центру, синцем на обличчі справа.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя-голови справа, яким могла бути і руками стиснута в кулак або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, а також від механічної дії - удару об тупу тверду поверхню, що діяла в тім`яну ділянку по центру.

За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-б,в, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995p. № 6.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надання медичної допомоги в КПН «Міська клінічна лікарня № 16» ДМР», тобто і в термін вказаний у медичній документації та слідчим у постанові, а саме 09 березня 2024 року;

- рапортом оперуповноваженого СКП ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 46-47), згідно з яким, переглядом відеозаписів з камер відеоспостереження, розташованих поблизу місця скоєння кримінального правопорушення встановлено, що троє осіб, серед яких перебуває особа, що скоїла кримінальне правопорушення, прослідувала наступним маршрутом: о 22 годині 31 хвилина від вул. Ламана 2, до Центрального мосту, далі по вул. Коцюбинського до пл. Успенської, де були о 22 годині 35 хвилин. О 22 годині 45 хвилин на зупинку пл. Успенська приїздить автомобіль BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 , в який сіли всі вказані особи. Вказаний автомобіль рухається маршрутом Центральний міст вул. Калинова Вул. Образцова, де був о 22 годині 53 хвилини;

- протоколом огляду від 15 березня 2024 року (т. 1 а.с. 49), відповідно до якого, слідчим, за участі власника приміщення ОСОБА_15 , було оглянуто DVD диск, наданий адміністратором з відеоспостереження для огляду та вилучення, на якому відображено відеозапис з камер відеоспостереження буд. № 86 по вул. Калинова в м. Дніпро. Вказаний диск було вилучено до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Зазначений диск із відеозаписом з камер відеоспостереження також було досліджено судом безпосередньо у судовому засіданні;

- протоколом огляду речей та документів від 16 березня 2024 року (т. 1 а.с. 76-85), відповідно до якого слідчим було оглянуто DVD-R диск, на якому відображено відеозапис з камер відеоспостереження ТРК «Мост-Сіті», які розташовані поблизу «Stage music hall POKOLINNYA» за адресою: м. Дніпро, вул. Ламана, буд. 2, що мало місце 09 березня 2024 року. На відеозаписі, зокрема, зображено, як чоловік, який одягнутий в чорну кофту, чорні штани та чорні кросівки проходить разом з чоловіком, який одягнутий в синю кофту з капюшоном та білими смужками, світло-сині джинси та чорні кросівки з білою підошвою, та зупиняються на паркувальному майданчику, після чого починають розмовляти про щось. Через короткий проміжок часу, чоловік, який одягнутий у синю кофту з капюшоном та білими смужками, становиться навпроти чоловіка, який одягнутий у чорну кофту, та, перебуваючи на відстані витянутої руки, наносить потерпілому один удар правою рукою, стиснутою у кулак в ділянку лівої щоки ближче до скроневої ділянки. Далі вказаний чоловік своєю лівою рукою, зажатою у кулак, наносить удар в ділянку голови з права. Після чого, від отриманих ударів, чоловік, одягнутий у чорну кофту, втратив рівновагу, впав під прямим кутом та вдарився головою об асфальт та втратив свідомість. Зазначений диск із відеозаписом з камер відеоспостереження також було досліджено судом безпосередньо у судовому засіданні;

- протоколом огляду речей та документів від 16 березня 2024 року з додатком до нього (т. 1 а.с. 86-94), відповідно до якого слідчим було оглянуто DVD-R диск, на якому відображено відеозапис з камер відеоспостереження ЖСК № 131 «Затишний» за адресою м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 86, що мало місце 09 березня 2024 року. На відеозаписі, зокрема, зображено, як до під`їзду вказаного будинку заходить група з трьох осіб: Особа-1 чоловік, одягнутий у сіру жилетку, чорну кофту, сині джинси та чорні кросівки, Особа-2 чоловік, одягнутий у чорну куртку з білою вертикальною смужкою на тулубі, темних штанах та чорних кросівках, Особа-3 чоловік, одягнутий у чорну куртку, під якою кофта темно-синього кольору з капюшоном, світло сині джинси та чорні кросівки. Далі зображено, як Особа-3, на першому поверсі під`їзду, своєю лівою рукою махає в бік камери відеоспостереження. В подальшому, зазначена особа демонструє чоловіку, який стоїть з ним, долонь лівої руки, яка має почервоніння. В цей час між ними проходить розмова наступного характеру:

Особа-3: «*співає пісню*. Рука болит, я её наверное не сгруппировал как правильно.»

Особа-2: «Шо-шо?»

Особа-3: «Я наверное руку не сгруппировал как правильно. Болит н***й. Я её недовернул походу»

Особа-2: «А-ну покажи»

Особа-3 «Та нет, тут типа… Б***ь, тут н***я нету, просто понял, кисть как будто изнутри болит. Вообще понял, я неправильно ударил. Если бы я ударил правильно, меня бы тут не было»

Зазначений диск із відеозаписом з камер відеоспостереження також було досліджено судом безпосередньо у судовому засіданні;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 березня 2024 року (т. 1 а.с. 95-97), відповідно до якого, свідок ОСОБА_11 в присутності двох понятих, серед пред`явлених їй осіб, впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 під номером 1, як особу, яка причетна до факту нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 09 березня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , на пакувальному майданчику;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 березня 2024 року (т. 1 а.с. 119-121), відповідно до якого, свідок ОСОБА_12 в присутності двох понятих, серед пред`явлених їй осіб, впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 під номером 1, як особу, яка причетна до факту нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 09 березня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , на пакувальному майданчику;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 квітня 2024 року (т. 1 а.с. 187-189), відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_5 в присутності двох понятих, серед пред`явлених йому осіб, впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 під номером 1, як особу, яка причетна до факту нанесення йому тілесних ушкоджень 09 березня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , на пакувальному майданчику;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04 квітня 2024 року та фото-таблицею до нього (т. 2 а.с. 9-14), відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_5 , за участі слідчого та спеціаліста, в присутності понятих, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, буд. 14, добровільно і впевнено повідомив про конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказавши механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень, а також повідомив та продемонстрував, як саме були розташовані він та ОСОБА_7 по відношенню один до одного, що не суперечить його показанням наданими у судовому засіданні, а отже, суд вважає за можливе прийняти до уваги слідчий експеримент, як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04 квітня 2024 року та фото-таблицею до нього (т. 2 а.с. 15-21), відповідно до якого, свідок ОСОБА_16 , за участі слідчого та спеціаліста, в присутності понятих, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, буд. 14, добровільно і впевнено повідомила про конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, вказавши механізм заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, а також повідомила та продемонструвала, як саме були розташовані потерпілий та ОСОБА_7 по відношенню один до одного.

При цьому не зважаючи на те, що вказаний свідок хоча й не була безпосередньо допитана у судовому засіданні, суд бере до уваги правову позицію наведену у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року (справа №740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19), згідно якої приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншими самостійними процесуальними джерелами доказів протоколом слідчого експерименту.

Отже, суд вважає за можливе прийняти до уваги слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_16 , як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- додатковим висновком експерта № 1045е від 12 квітня 2024 року, складений за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 30-33), згідно з яким, за даними медичної документації та при огляді у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 3-го ступеню з геморагічними вогнищами забиття речовини головного мозку в лівій лобній, обох скроневих та тім?яних ділянках, з формуванням забою-гематоми (внутрішньо-мозкової гематоми) в правій лобній ділянці, гострою субдуральною гематомою в правій тім?яній ділянці, субарахноїдальним крововиливом, лінійним переломом лобної та скроневої кісток справа, садном та підапоневротичною гематомою в тім?яній ділянці по центру, синцем на обличчі справа. Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя-голови справа, яким могла бути і руками стиснута в кулак або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, а також від механічної дії - удару об тупу тверду поверхню, що діяла в тім`яну ділянку по центру. За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-б,в, „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надання медичної допомоги в КІН «Міська клінічна лікарня № 16» ДМР», тобто і в термін вказаний у медичній документації та слідчим у постанові, а саме 09 березня 2024 року.

Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_17 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує свідок ОСОБА_16 в ході проведення слідчого експерименту за її участі.

Локалізація та характер виявлених у гр. ОСОБА_17 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру на які вказує свідок ОСОБА_12 в ході проведення слідчого експерименту за її участі.

Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя-голови справа, яким могла бути і рука стиснута в кулак або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, а також від механічної дії - удару об тупу тверду поверхню, що діяла в тім`яну ділянку по центру.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що всі докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючої обставини у виді щирого каяття, суд виходить з того, що, той факт, що обвинувачений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки. Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Зазначене узґоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Касаційного кримінального суду (постанова від 27 квітня 2021 року у справі №520/16394/16-к, постанова від 10 лютого 2020 року у справі №643/13256/17).

Так, поведінка ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, не свідчить про наявність у останнього щирого каяття стосовно вчиненого ним злочину, оскільки обвинувачений не вибачився перед потерпілим, не відшкодував шкоду, завдану здоров`ю потерпілого, хоча мав для цього всі можливості, не допомагав потерпілому під час реабілітації останнього після отримання тілесних ушкоджень внаслідок своїх злочинних дій, а, навпаки, у судовому засіданні не визнав заявлені потерпілим матеріальні збитки, понесені останнім внаслідок необхідного лікування. Крім того, суд бере до уваги поведінку ОСОБА_7 безпосередньо після вчинення злочину. Так, одразу після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, не намагаючись надати потерпілому медичної допомоги та не викликавши швидку допомогу. Пізніше, в той же день, ОСОБА_7 обговорював з друзями обставини вчиненого кримінального правопорушення, поводив себе зухвало та жалівся на те, що він неправильно наніс удар потерпілому, що підтверджується відеозаписом з камер відеоспостереження ЖСК № 131 «Затишний», за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 86, дослідженим у судовому засіданні (т. 1 а.с. 52, 86-94). Таким чином, з поведінки та дій ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, не вбачається, що останній засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та виправити наслідки вчиненого, а тому, зазначені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_7 щирого каяття стосовно вчиненого ним злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, його конкретним обставинам і наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який, хоча вину у вчиненому злочині визнав, однак у вчиненому не розкаявся, а також обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого і відсутністю таких, що його обтяжують, а отже, сукупність зазначених даних свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям, а призначення реального покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Також, потерпілим ОСОБА_5 було подано цивільний позов, у якому останній просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 грошові кошти у загальній сумі 2 448 410,90 грн., які складаються з відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 304 000,00 грн., матеріальної шкоди у розмірі 121 510,90 грн., та судових витрат в розмірі 22 900,00 грн., який обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні визнав в частині спричиненої моральної шкоди у сумі 40 000,00 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 1 статті 1197 ЦК України визначено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Так, в ході судового розгляду кримінального провадження повністю знайшло своє підтвердження завдання потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 8 319,80 грн., який підтверджується квитанціями про витрати на лікування та медичною карткою стаціонарного хворого, а також в частині відшкодування, пов`язаної із втраченим фізичною особою заробітку, в розмірі 42 328,80 грн., що підтверджується довідкою щодо нарахованої заробітної плати, листком непрацездатності та медичними висновками, а загалом 50 648,60 грн.

Решта неврахованих до розрахунку витрат на лікування суми коштів не підтверджуються доданими до цивільного позову квитанціями, а саме тому не підлягає відшкодуванню.

Окрім цього, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

З метою доведення суми моральної шкоди, за заявою потерпілого було проведено експертне психологічне дослідження за результатами якого було надано до суду висновок експерта № 14/05 за результатами проведення психологічного дослідження від 14 травня 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілим ОСОБА_5 сплачено за проведення експертизи 22 900, 00 гривень, що підтверджується рахунком №1-30/04 від 30 квітня 2024 року та платіжною інструкцією 9340-7649-9199-3796 від 30 квітня 2024 року.

Враховуючи, що проведення даної експертизи здійснено з метою доведення суми моральної шкоди, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 зазначену суму судових витрат.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 2 304 000,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості, та справедливості.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, позивачем було надано висновок експерта № 1-14/05 за результатами психологічного дослідження від 14 травня 2024 року, складеного експертом ТОВ «Український центр судових експертиз» ОСОБА_18 на підставі заяви ОСОБА_5 , про проведення експертного дослідження для визначення характеру та обсягу страждань, заподіяних йому наслідками кримінального правопорушення. Відповідно до зазначеного висновку, наслідки спричинення тілесних ушкоджень під час побиття, яке відбулося 09 березня 2024 року у м. Дніпро, є для потерпілого ОСОБА_5 інтенсивно та тривало психотравмуючими: обумовили значні негативні зміни фізичної, психоемоційної та соціальної сфер особистості, суттєво погіршили його соціальне функціонування та якість життя, чим завдали ОСОБА_5 істотні моральні страждання. Орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань, заподіяних ОСОБА_5 наслідками побиття, становить 288 мінімальних заробітних плат.

З положень ст. 110 ЦПК України вбачається, що при дослідженні висновку експерта суд повинен виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Разом з цим суд не може обґрунтовувати своє рішення лише висновком експертизи.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2022 року у справі № 811/4240/14, від 09 листопада 2022 року у справі № 462/6463/16-ц.

Практика Європейського Суду з прав людини з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Ті обставини, які суд першої інстанції встановив, вплинули на обґрунтування ним розміру присудженого позивачу відшкодування.

Крім того, призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 372/4412/15-ц.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду , викладеної у постанові від 15 грудня 2020 року по справі № 752/17832/14, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Так, при визначенні розміру завданої потерпілому ОСОБА_5 моральної шкоди, суд, враховуючи вимоги ст.ст. 23, 1177 ЦК України, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. Судом встановлено, що внаслідок дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_5 дійсно було завдано тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило йому моральні страждання, зазначена ситуація для нього була екстремальною та стресовою, яка внесла істотні зміни в його життя, призвело до неможливості задовольняти актуальні для нього потреби, був порушений його оптимальний, звичний стереотип життєдіяльності, знизилася якість життя і впевненість у своєму майбутньому, враховуючи тривале лікування, погіршення змісту і стану його соціального функціонування, негативних і незворотних змін в його житті, суд вважає, що 900 000,00 грн. моральної шкоди з урахуванням принципу справедливості і розумності, а також майнового стану відповідача, буде відповідати завданим потерпілому моральним стражданням.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 304 000,00 грн., матеріальної шкоди у розмірі 121 510,90 грн., та судових витрат в розмірі 22 900,00 грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 648,60 (п`ятдесят тисяч шістсот сорок вісім) гривень 60 копійок, в рахунок відшкодування судових витрат 22 900,00 (двадцять дві тисячі дев`ятсот) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 900 000,00 (дев`ятсот тисяч) гривень, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази три DVD-R диски білого кольору марки «MyMedia», копії медичної документації зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1