Справа № 162/377/25
Провадження № 1-кп/162/95/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.04.2025 за №0000249 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, розлученої, несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ВСТАНОВИВ:

Начальник сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітан ОСОБА_5 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капрал поліції ОСОБА_6 , будучи службовими особами, перебуваючи у форменому одязі із знаками розрізнення, отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, відповідно до розстановки нарядів ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, затвердженої начальником ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області з 08:00 16.04.2025 до 08:00 17.04.2025 заступили на чергування у складі наряду «Лан-11» на патрульному автомобілі марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з логотипом та символікою Національної поліції. У ході здійснення патрулювання, виконуючи свої службові обов`язки по відпрацюванню порушень водіями ПДР України по визначеному маршруту, о 16:28 16.04.2025 вказані працівники поліції на автодорозі між с. Зарудчі с. Селісок Камінь-Каширського району Волинської області на підставі постанови КМУ №1147 від 27.07.1998 «Про прикордонний режим» та п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» зупинили автомобіль марки «Volkswagen Passat», транзитний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , яка керувала транспортним засобом в порушення вимог п.2.1б та п.2.9а ПДР України. У подальшому ОСОБА_4 16.04.2025 о 16:31, знаходячись на задньому сидінні патрульного автомобіля поліцейських марки «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час оформлення щодо неї постанови та протоколу про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.126 та ч.1 ст.130 КУпАП, діючи умисно, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, з метою уникнення адміністративної відповідальності висловила поліцейським СРПП ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пропозицію надання неправомірної вигоди за невчинення дій з використанням наданої поліцейським влади, зокрема, нескладання щодо неї вищезазначеної постанови та протоколу про адміністративні правопорушення та, не зважаючи на неодноразові попередження поліцейських про незаконність таких дій з боку останньої, ОСОБА_4 о 16:34 16.04.2025 надала працівникам поліції неправомірну вигоду у розмірі 100 доларів США однією купюрою (згідно з курсом НБУ станом на 16.04.2025 4117,53 гривень), поклавши її між передніми сидіннями службового автомобіля поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 369 КК України, а саме пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, визнала повністю, повідомила суду про обставини та мотиви, вчиненого нею кримінального правопорушення. Підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, та вказала, що надавала неправомірну вигоду з метою нескладення працівниками поліції процесуальних документів та не проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Вказала, що перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля поклала 100 доларів США між передніми сидіннями.

Суд, з`ясувавши, що фактичні обставини справи, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, обвинуваченою ОСОБА_4 не оспорюються, беручи до уваги письмове клопотання останньої та думку прокурора, який не заперечив проти проведення скороченого судового розгляду, дійшов висновку про недоцільність за таких обставин дослідження доказів відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України і судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченої та дослідженням документів, що стосуються її особи.

Разом з тим, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у тому числі, щодо позбавлення права оскарження обставин в апеляційному порядку, суд перевірив, що учасники судового провадження та обвинувачена ОСОБА_4 , зокрема, правильно розуміють їх зміст. Крім того, враховуючи, що вищевикладені показання обвинуваченої ОСОБА_4 є чіткими та послідовними, у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції, яка ствердно висловлена обвинуваченою.

За таких обставин, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, і кваліфікує її дії як пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні покарання, суд враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , згідно зі ст.12 КК України, є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, спосіб вчинення, мету та мотиви вказаного діяння, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, суд бере до уваги повне визнання вини обвинуваченою, характеризуючі дані вказаної особи, зокрема, ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, документальні дані про звернення за психіатричною та наркологічною допомогою відсутні.

На підставі вказаного, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за мінімальною межею санкції ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого злочину, відповідатиме його меті і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Зважаючи на клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 у судових дебатах про розстрочку сплати штрафу у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки вона не працевлаштована, враховуючи її майновий стан, суд вбачає наявність об`єктивних факторів, які можуть ускладнити виконання судового рішення, а тому вважає за можливе та доцільне розстрочити сплату штрафу на десять місяців рівними частинами.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, скасувавши накладений на них арешт.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 50, 65-67 КК України, ст. 349, 373, 374, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на десять місяців шляхом його виплати рівними частинами по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, у якому вирок набере законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 2, 5, 6 ст. 26 КВК України у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами вона зобов`язана сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу вона має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. У разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати у строк виплати чергового платежу уповноважений орган з питань пробації через один місяць після закінчення строку сплати штрафу або чергового платежу звертається до суду із заявою про видачу виконавчого листа. Виконавчий лист, виданий судом, надсилається уповноваженим органом з питань пробації до органу державної виконавчої служби для стягнення штрафу в порядку, визначеному законом. У разі повернення органом державної виконавчої служби виконавчого листа у зв`язку з неможливістю стягнення штрафу уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України.

Арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18.04.2025 скасувати.

Речові докази, а саме:

-дві бодикамери чорного кольору № 41 і № 10, які передані на відповідальне зберігання до ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, - залишити володільцю за належністю;

-транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити власниці за належністю.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України застосувати спеціальну конфіскацію однієї грошової купюри номіналом 100 доларів США із серійним номером РК26756745I, які передані на відповідальне зберігання до державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння уповноваженого банку Північно-Західне РУ «Приватбанк», та конфіскувати в дохід держави.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з дня отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_7