Справа № 305/1464/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинувачений - ОСОБА_5 , захисник - адвокат - ОСОБА_6 , прокурор - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/444/24 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, не військовозобов`язаного, працівника ДП "Ясінянське ЛМГ", не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: за ч. 2 ст. 286 КК України - 5 (п?ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки; за ч. 1 ст. 135 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання - 5 (п?ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Строк відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_5 слід рахувати з часу його затримання після набуття вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 1776,22 грн (одна тисяча сімсот сімдесят шість гривень 22 копійки) вартості проведених експертиз.

Скасовано арешт на автомобіль, "Skoda Octavia" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що був накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2017 справа №308/8937/17.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_5 як водій автомобіля моделі "Skoda Octavia", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, 10 вересня 2017 року, близько 02 години 26 хвилин, рухаючись зі сторони смт Ясіня в напрямку центра с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, не забезпечив безпеку дорожнього руху, зокрема грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9. (а), 12.1, 12.2, 12.3, Правил дорожнього руху України, (надалі правила) не врахував дорожню обстановку, яка виникла, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_8 , який на той час перебував у горизонтальному положенні, лежачи на спині на дорозі навпроти будинку АДРЕСА_2 .

Внаслідок наїзду на потерпілого ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №112 від 29.12.2017 року, згідно з висновком експерта №43 судово-медичної автотехнічної транспортно-трасологічної та медико-криміналістичної експертизи від 17.01.2019 року, висновку експерта №11 додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 18.03.2019 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася багатоуламковим переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливом під мозкові оболонки, забоєм головного мозку, крововиливом у м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні, а також рваною раною в лівій тім`яно-скронево-потилочній ділянці, двома саднами в напрямку чолової ділянки, рваною раною правої тім`яної ділянки садна, яка іде від верхнього краю лівого вуха до надбрів`я. Дані тілесні ушкодження в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю, і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3 «б,в» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджений наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, слід кваліфікувати, як тяжкі тілесні ушкодження.

Перелом з 3 по 7 ребра зліва, перелом з 2 по 7 ребер справа по передньо-підпаховій лінії перелом з 4 по 7 ребер зліва, перелому з 3 по 6 ребер справа по задньо-підпахових лініях, поперечно перелом тіла грудини, забою легень, крововиливу у м`які тканини грудної клітки, двох саден в проекції тіла грудини, ділянки осадження в нижній частині грудної клітки і верхньої частини черепа справа, що ускладнилися двобічним гемотораксом. Дані тілесні ушкодження в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, і за цією ознакою, згідноз п. 2.1.3. «л» «Правил судово-медичного визначення ступеняі тяжкості тілесних ушкоджень» затверджений наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Ділянка осадження у середній третині зовнішньої поверхні лівої плечової ділянки з переходом на задню поверхню, на фоні якої рана та відповідно якій відмічається перелом лівої плечової кістки, рвано-забійна рани передньої поверхні правої гомілки на відстані 26,0 см від підошовної поверхні стопи, з якої виступають кісткові уламки та відповідно якій переломи кісток правої гомілки. Дані тілесні ушкодження в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, і за цією ознакою, згідно з п. 2.1.3. «м» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджений наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Ділянки осадження на зовнішній поверхні середньої та нижньої третини лівої плечової ділянки, ділянки осадження на задньо-зовнішній поверхні верхньої третини лівої плечової ділянки з переходом на задню поверхню лівого плечового суглобу, ділянки осадження по задньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, на фоні якого дві рани, ділянки осадження на передній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, садна на внутрішній поверхні правої плечової ділянки, ділянка осадження по зовнішній поверхні правої ділянки з переходом на задню поверхню плечового суглобу, двох саден на внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу, садна на передній поверхні нижньої третини правого стегна на відстані 48,0 см від підошовної поверхні, садна на зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, двох саден на зовнішній поверхні лівого гомілкового ступеневого суглобу, рани біля зовнішнього краю правої бровної ділянки, садна в правій скуловій ділянці, рани на підборідді, ділянки осадження в правій лопатковій ділянці осадження в лівій поперековій ділянці. Дані тілесні ушкодження спричиняють розлад здоров`я на час понад 6, але менш 21 дня, і за цією ознакою згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджений наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження з короткочасними розладом здоров`я.

Смерть потерпілого ОСОБА_8 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, що супроводжувалось відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому основи черепа, підоболонкових крововиливів, забою головного мозку, тупою травмою грудної клітки у вигляді множинних переломів ребер справа і зліва по декількох анатомічних лініях, перелому грудини, що призвело до двобічного гемотораксу, крововиливом у паренхіму легень, а також відкритим переломом лівої плечової кістки, відкритим переломом кісток правої гомілки, яка ускладнилась шоком, що і явилось безпосередньою причиною смерті його.

Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9. (а), 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.3. ПДР - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5. ПДР - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п .2.9. ПДР - водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

п. 12.1 ПДР - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.2 ПДР - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п. 12.3 ПДР - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме смертю ОСОБА_8 .

Окрім цього, ОСОБА_5 , 10 вересня 2017 року, близько 02 години 26 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Skoda» моделі «Octavia» ,реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись з боку смт Ясіня, в напрямку центра с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушив вимоги пп. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 2.9. (а), 12.1, 12.2, 12.3, Правил дорожнього руху України, а також не врахував дорожню обстановку, що склалася, внаслідок чого навпроти будівлі №87, що по вулиці Центральна, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , який в той час перебував у горизонтальному положенні лежачи на спині.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №112 від 29.12.2017 року, та згідно з висновком експерта №43 судово-медичної, автотехнічної, транспортно-трасологічної та медико-криміналістичної експертизи від 17 січня 2019 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно мозкової травми, що супроводжувалася багатоуламковим переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливом під мозкові оболонки, забоєм головного мозку, крововиливом у м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні, а також рваною раною в лівій тім`яно-скронево-потилочної ділянці, двома саднами в напрямку чолової ділянки, рваною раною правої тім`яної ділянки садна, яке іде від верхнього краю лівого вуха до надбрів`я. Дані тілесні ушкодження в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, і за цією ознакою, згідно з п. 2.1.3. «б,в» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Перелом з 3 по 7 ребра зліва, перелом з 2 по 7 ребро справа по передньо-підпаховій лінії перелом з 4 по 7 ребро зліва, перелому з 3 по 6 ребро справа по задньо-підпахових лініях, поперечно перелом тіла грудини, забою легень, крововиливу у м`які тканини грудної клітки, двох саден в проекції тіла грудини, ділянки осадження в нижній частині грудної клітки і верхньої частини черепа справа, що ускладнилися двобічним гемотораксом. Дані тілесні ушкодження в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, і за цією ознакою, згідно з п. 2.1.3. «л» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Ділянка осадження у середній третині зовнішньої поверхні лівої плечової ділянки з переходом на задню поверхню, на фоні якої рана та відповідно якій відмічається перелом лівої плечової кістки, рвано-забійна рани передньої поверхні правої гомілки на відстані 26,0 см від підошовної поверхні стопи, з якої витупають кісткові уламки та відповідно якій переломи кісток правої гомілки. Дані тілесні ушкодження в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, і за цією ознакою, згідно з п. 2.1.3. «м» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Ділянки осадження на зовнішній поверхні середньої та нижньої третини лівої плечової ділянки, ділянки осадження на задньо-зовнішній поверхні верхньої третини лівої плечової ділянки з переходом на задню поверхню лівого плечового суглобу, ділянки осадження по задньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, на фоні якого дві рани, ділянки осадження на передній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, садна на внутрішній поверхні правої плечової ділянки, ділянка осадження по зовнішній поверхні правої ділянки з переходом на задню поверхню плечового суглобу, двох саден на внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу, садна на передній поверхні нижньої третини правого стегна на відстані 48,0 см від підошовної поверхні, садна на зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, двох саден на зовнішній поверхні лівого гомілкового ступеневого суглобу, рани біля зовнішнього краю правої бровної ділянки, садна в правій скуловій ділянці, рани на підборідді, ділянки осадження в правій лопатковій ділянці осадження в лівій поперековій ділянці. Дані тілесні ушкодження спричиняють розлад здоров`я на час понад 6, але менше 21 дня, і за цією ознакою згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджений наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження з короткочасними розладом здоров`я.

Смерть потерпілого ОСОБА_8 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, що супроводжувалось відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому основи черепа, підоболонкових крововиливів, забою головного мозку, тупою травмою грудної клітки у вигляді множинних переломів ребер справа і зліва по декількох анатомічних лініях, перелому грудини, що призвело до двобічного гемотораксу, крововиливом у паренхіму легень, а також відкритим переломом лівої плечової кістки, відкритим переломом кісток правої гомілки, яка ускладнилась шоком, що і явилось безпосередньою причиною смерті його.

Надалі, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху та допущенням наїзду на лежачого пішохода ОСОБА_8 , за наведених вище обставин поставив його в безпорадний та небезпечний для життя стан, при цьому, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно, в супереч вимогам п. 2.10. Правил дорожнього руху України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілого у небезпеці і з місця пригоди втік.

Отже, водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 2.10. Правил дорожнього руху України, яким визначено: у разі причетності до дорожньо транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки

відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до

пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим

викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності

можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і

відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перераховані в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений

підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати

прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження

їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого, та ч. 1 ст. 135 Кримінального кодексу України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам постановив потерпілого в небезпечний для життя стан.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить суд оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок відносно ОСОБА_5 за недоведеністю його вини у вчиненні злочинів. Вказує, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обгрунтованого та справедливого судового рішення; - допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;- істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення; - неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що у сукупності очевидно вплинуло на вирішення питання про визнання винним і засудження ОСОБА_5 за ч.1 ст.135 та ч.2 ст.286 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілої сторони, неявка якої, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: потерпіла сторона належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від них не надходило.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 404 КПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Однак, суд першої інстанції, обмежившись простим перерахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, не проаналізувавши їх зміст, не вказав які саме фактичні дані вони підтверджують, як співвідносяться між собою та чи достатні для прийняття відповідного процесуального рішення.

Також слід звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст. 368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Не можуть бути визнаними належними та допустимими доказами, докази які здобуті з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а саме дослідження об`єктів, які вилучені з порушеннями Закону.

Що стосується висновку експерта № 645 судово-імунологічної експертизи, - то в ньому зазначено, що направлений на дослідження зіскріб крові, то своїм морфологічним та групових признаках може належати потерпілому ОСОБА_8 . Однак це не є категоричне твердження.

Одночасно під час огляду автомобіля 10.09.17 р. слідчим ОСОБА_9 були вилучені сліди біологічного походження, волосся та сліди матерії. Прокурор при поданні до суду письмовимх доказів не подав доказів про результати дослідження «..слідів матерії та волосся..», а тому захисником 25 .10.23 р. в судовому засіданні було подано клопотання про долучення результатів дослідження цих об`єктів, однак сторона обвинувачення не подала їх без жодних пояснень, та причину їх відсутності.

Згідно висновків судово-медичної експертизи № 112 встановлено: «При дослідженні склепіння черепа від трупа гр-на ОСОБА_8 1982 року народження, виявлено не менше двох ділянок прикладення сили, які виникли в результаті не менше дворазової дії твердого тупого предмета з переважаючою плоскою травмуючою поверхнею ще один дефект склепіння черепа може вказувати на наявність ще однієї ділянки прикладення сили».

«Тілесні ушкодження у вигляді рваної рани передньої поверхні правої гомілки, відкритого багато-уламкового спіралевидного перелому правої великогомілкової кістки та двох переломів правої малогомілкової кістки; ссадна передньої поверхні правого стегна, рани на передній поверхні правої гомілки виникли ; великогомілкова в результаті комбінації кручення та поперечного згинання кістки: малогомілково" кістки в результаті поперечного згинання з прикладенням сили тупого твердого предмета з широкою травмуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля. В момент спричинення даних тілесних ушкоджень потерпілий знаходився в вертикальному положенні або близькому до нього обличчям до травмуючого засобу».

Як вбачається з матеріалів справи, - під час допиту в судовому засіданні судово-медичний експерт, який проводив дослідження трупа ОСОБА_8 , ОСОБА_10 підтвердив свої висновки показав на ті ознаки пошкоджень, і який механізм їх виникнення.

Щодо висновку комплексної суд-мед., автотехнічної, транспортно-трасологічної, та медико-криміналістичної експертизи № 43 виконаний на підставі висновків завідувача Рахівським районним відділенням Закарпатського обласного бюро СМЕ ОСОБА_10 № 112 від 29.12.17 р., слід зазначити, що із висновку експертизи - «При дослідженні правого черевика в середній третині правого краю підметки виявлено сліди тертя у вигляді смуг , які вказують на ковзання цієї ділянки підошви по нерівній (шорсткій) поверхні майже у поперечному напрямку...» « При дослідженні лівого черевика по правому краю задньої (пяткової) частини підошви виявлено сліди тертя у вигляді смуг, які вказують на ковзання цієї ділянки підошви по нерівній (шорсткій) поверхні майже у поперечному (справа-наліво) напрямку».

Ці сліди свідчать про те, що в момент первинного контакту потерпілого ОСОБА_8 та травмуючої поверхні, ОСОБА_8 знаходився у вертикальному, або близькому до нього положенні, що співпадає з висновками, викладеними у експертизі №112 від 29.12.17 р. У цьому висновку відповідей експертів на поставлені питання №6-7 нема.

У висновку зазначено, що тілесні пошкодження виявлені на тілі ОСОБА_8 є несумісними з життям, і навіть при наданні своєчасної медичної допомоги йому, смерть все рівно наступила б.

Одним із групи експертів, що робила зазначені висновки експертизи був завідувач відділення судово-медичної криміналістики обласного бюро судово-медичної експертизи, судово - медичний експерт ОСОБА_11 . Зазначений експерт виконав висновки експерта № 65-мк від 19.12.17р. які є невід`ємною частиною висновків №112 виданих експертом ОСОБА_10 .

Висновки експертизи №112 від 29.12.17р. суперечать висновкам № 43 та висновкам експерта додаткової комісійної експертизи №11і від 18.03.19р.

Оскільки у всіх трьох експертних дослідженнях приймав участь і підписав завідуючий відділення ОСОБА_11

25.10.23 року в судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про виклик експерта ОСОБА_11 для допиту в судовому засіданні. Однак таке клопотання суд залишив без задоволення.

Як вбачається із допиту свідка в судовому засіданні ОСОБА_12 показав суду, що близько о півночі 09.09 17р. він на прохання ОСОБА_5 супроводив його з м. Ясіня то місця проживання ОСОБА_5 їхали на автомашинах один вслід за іншим. Нічого особливого як на дорозі так і на тім місці де знайшли ОСОБА_8 не бачив. З Ясіня разом зним їхав на своїй машині і ОСОБА_13 . ОСОБА_5 залишив вдома свою автомашину «Шкода Октавія» сірого кольору і ОСОБА_14 відвіз його на весілля. Сам після цього пішов додому.

Свідок в судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_15 дав суду аналогічні покази. Він підкреслив, що на дорозі взагалі нічого підозрілого він не бачив. Рухалися всі троє повільно, бо на дорозі дуже багато ям.

Таким чином свідки підтверджують ті обставини про які на допиті показав ОСОБА_5 .

Однак, суд першої інстанції не проаналізував такі покази свідків у їх взаємозв`язку з показами обвинуваченого, належної оцінки не надав.

У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не були б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Наведені апеляційним судом обставини свідчать і про неповноту та поверховість при дослідженні інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 фактичних обставин кримінального правопорушення, що свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 373 цього Кодексу щодо законності та вмотивованості судового рішення, а також про те, що викладені у вироку висновки не підтверджені дослідженими безпосередньо під час судового розгляду доказами.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_5 вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд обґрунтовано вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду кримінального провадження необхідно усунути вказані порушення кримінального процесуального закону повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, та відповідно до вимог ст.370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, - скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді