Провадження №1-в/369/229/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_4 про розподіл солідарних позовних вимог потерпілої сторони в рівних частинах на всіх засуджених у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, -

установив:

30 червня 2025 року до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про розподіл солідарних позовних вимог потерпілої сторони в рівних частинах на всіх засуджених у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Засуджений в судовому засіданні підтримав свою заяву та просив розподілити стягнення позовних вимог потерпілої сторони в рівних частинах на всіх засуджених, а також скаржився на дії приватного виконавця при здійсненні останнім виконавчих дій щодо примусового стягнення з нього витрат на погашення позовних вимог за вироком суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення заявленого клопотання засудженого, вказуючи що витрати на позовні вимоги потерпілої сторони за вироком суду вірно стягуються солідарним шляхом з усіх обвинувачених.

Вислухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.06.2016 було засуджено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України.

ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України і призначено йому покарання: - за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з конфіскацією майна; - за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України і призначено йому покарання: - за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з конфіскацією майна; - за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання ОСОБА_6 , за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2013 у виді 2 років обмеження волі та з врахуванням вимог ст. 72 КК України, а саме, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, призначено ОСОБА_6 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України і призначено йому покарання: - за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років з конфіскацією майна; - за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , солідарно, на користь потерпілої ОСОБА_7 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. в якості відшкодування матеріальної та 248 040 (двісті сорок вісім тисяч сорок) грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно із обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь держави - 9529 (дев`ять тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 65 коп. процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно ст. 542 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред`явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов`язок будь-кому із них на свій розсуд. Боржник не має права висувати проти вимоги одного із солідарних кредиторів заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах боржника з іншими солідарними кредиторами, в яких цей кредитор не бере участі. Виконання боржником свого обов`язку одному із солідарних кредиторів у повному обсязі звільняє боржника від виконання решті солідарних кредиторів. Солідарний кредитор, який одержав виконання від боржника, зобов`язаний передати належне кожному з решти солідарних кредиторів у рівній частці, якщо інше не встановлено договором між ними.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Тобто, чинним законодавством встановлено певний порядок виконання зобов`язання в солідарному порядку, який в повній мірі було дотримано судом при ухваленні вироку, а тому законні підстави для розподілу солідарних позовних вимог потерпілої сторони в рівних частинах на всіх засуджених та виділення особистої частини позовних вимог відносно ОСОБА_4 відсутні.

При цьому суд зазначає, що оскарження дій приватного/державного виконавця щодо виконання виконавчого документа, який був виданий на виконання задоволеного в межах кримінального провадження цивільного позову належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, та підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст.537,539 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про розподіл солідарних позовних вимог потерпілої сторони в рівних частинах на всіх засуджених у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1