Провадження № 1-кп/161/1269/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 15 вересня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 26.06.2025, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Кіч-Городок Волгоградської області російської федерації, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є особою із інвалідністю ІІІ групи, учасник бойових дій, згідно положень ст.89 КК України несудимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 24 червня 2025 року близько 18 години, керуючись прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, для власного вживання, без мети збуту, перебуваючи у лісовому масиві, що знаходиться неподалік села Жабче Луцького району Волинської області, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку зберігаючи при собі, без мети збуту, для власного вживання, перевіз на транспортному засобі марки «ЗАЗ» моделі «110307», д.н.з. НОМЕР_1 , на узбіччя автомобільної дороги, неподалік території домоволодіння, що розташована за адресою: вул.Польова, буд.16 Б, с.Забороль Луцького району Волинської області, де продовжував її незаконно зберігати при собі, без мети збуту, для власного вживання, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції, а саме до 16 години 21 хвилин 25 червня 2025 року.

Згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-25/8524-НЗПРАП від 08 липня 2025, надана на дослідження подрібнена кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину PVP, маса в речовині становить 0,2549 г.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.309 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно придбав, зберігав та перевіз психотропну речовину без мети збуту, щиро розкаявся, просив призначити мінімальне покарання у виді штрафу.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №226 від 20.08.2025 ОСОБА_3 є осудним.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини без мети збуту, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 в силу положень ст.89 КК України несудимий, повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, учасник бойових дій, у зв`язку із несенням військової служби визнаний особою із інвалідністю ІІІ групи, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога не перебуває, перебував на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділенні з 19.03.2024 по 09.04.2024 з діагнозом: «Посттравматичний стресовий розлад, дисфоричний варіант, стан нестійкої компенсації».

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання у виді виправних робіт немає, оскільки обвинувачений офіційно не працює, а призначення покарання у виді пробаційного нагляду чи обмеження волі, які необхідно відбувати реально, буде надто суворим покаранням.

Питання про речові докази та арешт суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Арешт, який накладений на майно ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.07.2025, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-транспортний засіб марки «ЗАЗ» моделі 110307, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_3 за належністю;

-речовину PVP, маса якої становить 0,2549 г, змиви із поліетиленового zip-пакету, знищити;

-DVD-диск залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий