УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представників власника майна адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000790 відомості про яке 17.06.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим відділом Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000790 від 17.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28; ч.3 ст.369-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 17.06.2025 до Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від посадових осіб представництва внутрішньої безпеки в Одеській області (з дислокацією в м.Одеса) 2 Управління ГУ ВБ СБ України від 16.06.2025 №9/14-1122 яке зареєстровано за №45684-2025 про те, що маловідома особа ОСОБА_7 (данні не підлягають розголошенню) вимагає неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення посадовими особами РТЦК та СП, тобто посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. ЄО 16163

За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000790 від 17.06.2025 та зареєстроване кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.28; ч.3 ст.369-2 КК України.

В ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 18.08.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено мобільний телефон «IPhone», золотого кольору із сім карткою № НОМЕР_1 , який поміщено до спеціального поліетиленового сейф-пакету НПУ «WAR 1109621» із пояснювальним записом.

Враховуючи, що вилучені речі та речовини зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а також можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилученого 26.08.2025.

Посилаючись на обставини, викладені в клопотанні слідчий звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що на теперішній час відсутні підстави для накладення арешту, у зв`язку з чим подане клопотання не підтримав, просив розглянути у його відсутності.

Представники особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту адвокати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надали письмові заперечення на клопотання, які підтримали в судовому засіданні, просили у зв`язку із необґрунтованістю клопотання відмовити у його задоволенні.

Вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, заяву слідчого та письмові заперечення представників власника майна, вислухавши думку учасників судового засідання, вважаю за необхідне в задоволенні клопотанні відмовити, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту та у відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки арешту майна для інших осіб.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя звертає увагу, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, про що зазначено в ч. 11 ст. 170 КПК України, разом з тим доказів дійсності існування обставин, про які йдеться в ч. 11 ст. 170 КПК України, матеріали провадження не містять.

Крім того, ст. 131 КПК України визначено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разу доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного степеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання постановленого завдання.

Тобто, ч.3 ст.132 КПК України встановлено три групи обставин, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Також слідчий суддя враховує положення ст.41 Конституції України, якими встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Крім того, Конвенція про захист прав і основоположних свобод, яка є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав та складовою якого є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення, визначає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

З огляду на вищенаведене, з врахуванням того, що слідчий своєю заявою не підтримав клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку із чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000790 відомості про яке 17.06.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України відмовити.

Вилучений 26.08.2025 в ході проведення обшуку за за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон «IPhone», золотого кольору із сім карткою № НОМЕР_1 , на підставі п.2 ч.1 ст.169 КПК України, повернути власнику майна.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1