Справа № 524/2481/25
Провадження № 1-кп/524/468/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши під час відкритого судового засідання в м. Кременчуці в залі суду кримінальне провадження №0000069 від 28.01.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу учасника АТО та ліквідатора наслідків ЧАЕС не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 року, близько 14 години 40 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Кременчук, вул. Героїв Маріуполя, буд. 79-Б, під час сварки, що виникла на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_4 , умисно завдав йому тілесних ушкоджень. Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_4 не менше одного удару кулаком по обличчю, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, а саме синець виличної ділянки обличчя зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта №137 від 03.02.2025 року, відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, відповідно до пункту 2.3 2.3.2.б 2.3.5. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Вказаними діями ОСОБА_5 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Повідомив , що 27.01.2025 року повертаючись з роботи, зателефонував дружині. Він хотів, щоб вона приготувала їжу. Дружина відповіла, що не може, оскільки пішла з дому через сильний шум з верхнього поверху, який викликав у неї головний біль.

Прийшовши додому, він не знайшов дружини і піднявся на верхній поверх, щоб з`ясувати причину шуму. Стверджує , що через будівельні роботи у нього в квартирі з`явилися тріщини на стелі. Піднявшись сходами , почав стукати у двері квартири, звідки лунав шум, але йому ніхто не відповідав.

Згодом вийшов ОСОБА_7 з сусідньої квартири та запитав , чому він прийшов , і, відштовхнув його від дверей квартири звідки лунав шум і відчинив їх. За дверима знаходилися двоє будівельників. Спілкуючись ОСОБА_7 та будівельниками він почав висловлювати зауваження, використовуючи нецензурну лексику і підвищений тон. Пояснив це станом афекту, викликаним тим, що його вагітна дружина змушена була покинути дім через шум. Також зазначив, що це не перший випадок, коли йому не відчиняють двері у цій квартирі.

Після того, як двері відчинилися, будівельники пообіцяли припинити роботи. Потім вийшли сусіди з інших квартир, з якими обвинувачений також розмовляв. Під час розмови з сусідкою будівельники зникли в квартирі, і він вирішив ще раз попросити їх не шуміти. Коли він збирався пройти до квартири, ОСОБА_7 перегородив йому шлях і почав штовхати.

Стверджує , що ОСОБА_7 схопив його за куртку, і, побоюючись нападу, він завдав ОСОБА_7 один удар в живіт. Після цього ОСОБА_7 викликав поліцію, а він повернувся до своєї квартири чекати приїзду поліцейських .

Наполягає, що вдарив ОСОБА_7 лише один раз і в живіт, а не в обличчя. Стверджує, що діяв з метою самозахисту, оскільки ОСОБА_7 схопив його за одяг і штовхав, а він боявся впасти зі сходів. Він також пояснив, що хотів лише попросити будівельників не шуміти через вагітність дружини.

Щодо цивільного позову, він його не визнав, оскільки стверджує, що не бив потерпілого в обличчя, а позов ґрунтується на наявності синця на обличчі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена сукупністю зібраних у провадженні та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , згідно з якими 27 січня 2025 року він домовився зі знайомим ОСОБА_8 про проведення ремонтних робіт у його квартирі АДРЕСА_2 . Близько 14:30-14:40 він почув гучний стукіт у двері. Вийшовши, він побачив обвинуваченого ОСОБА_5 , який стукав кулаком у двері та нецензурно висловлювався щодо ремонтних робіт. Він відчинив двері, і між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 виникла словесна перепалка з використанням нецензурної лайки з боку обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_5 штовхнув його у двері сусідньої квартири АДРЕСА_3 , звідки вийшла сусідка Юлія. Після цього обвинувачений завдав потерпілому правою рукою удар в ліву частину голови, обличчя, груди та живіт. Внаслідок цих дій у нього були зафіксовані синці та забої. Він одразу викликав поліцію та швидку допомогу. Заперечив, що сам наносив будь-які удари обвинуваченому. Просив задовольнити його позов повністю, з підстав наведених в останньому ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 (будівельник) , згідно з якими 27 січня 2025 року він разом з колегою проводив ремонтні роботи у квартирі АДРЕСА_2 . Близько 14:30 він почув сильний стукіт у двері, схожий на удари по трубах. Стукіт тривав приблизно двох хвилини. Коли двері відчинилися він побачив потерпілого ОСОБА_7 т а обвинуваченого ОСОБА_5 .. Останній почав кричати та нецензурно лаятися. На його погляд , обвинувачений був "заряджений на конфлікт" і пропонував "спуститися на перший поверх і розібратися там". Він чітко бачив, як обвинувачений ОСОБА_5 вдарив потерпілого ОСОБА_7 в обличчя, в район лівого ока. Він також підтвердив, що розмова обвинуваченого з сусідкою була агресивною, з підвищеним тоном та нецензурною лексикою. За його словами, потерпілий не чинив опору, а намагався врегулювати конфлікт;

- показаннями свідка ОСОБА_10 (сусідка) ) , згідно з якими 27 січня 2025 року, приблизно між 12:00 і 14:00 годинами, вона почула сильну сварку в коридорі та гучний стукіт у двері. Вийшовши з квартири, вона побачила обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 та ще одну людину, яка здійснювала ремонт в квартирі потерпілого . Сварка виникла через шум від ремонтних робіт. Зазначила, що обвинувачений поводився агресивно, голосно вимагаючи припинити ремонт і використовуючи нецензурну лексику, в той час як потерпілий відповідав спокійно. Вона чула, як ОСОБА_5 пропонував ОСОБА_4 "вийти на вулицю розібратися". Проте вона не бачила безпосереднього нанесення тілесних ушкоджень ;

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.01.2025 року ( а.п. 24);

- рапортом Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого дізнавача ОСОБА_11 від 27.01.2025 року ( а.п. 25);

- рапортом Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області чергової частини старшого інспектра чергового ОСОБА_12 від 27.01.2025 року ( а.п. 26);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.01.2025 року ( а.п. 29);

- протоколом огляду місця події з фото таблицями від 27.01.2025 року ( а.п. 30-31);

- висновком судово медичної експертизи № 137 від 28.01.2025 року, згідно якої

при проведенні судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_13 , 1989 року народження, враховуючи дані отримані в ході об`єктивного огляду підекспертного, після судово-медичного аналізу відомих обставин справи, відповідаючи на поставлені питання приходжу до наступного висновку:

1.2.3. У гр. ОСОБА_14 , встановлено наступні тілесні ушкодження: синець виличної ділянки обличчя зліва. Дані тілесні ушкодження утворилися від удару тупим, твердих предметом із обмеженою контактуючою поверхнею, можливо пальцями кисті стиснутими в кулак, чи подібним до нього тупим, твердим предметом, в проміжок часу (27.01.25р . обставин на які вказує постанова слідчого і сам підекспертний, про що свідчить його №137 від 28.01.2025р. характер і локалізація. Відповідно пункту 2.3. 2.3.2.б 2.3.5. правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, такі тілесні ушкодження, за ступенем тяжкості визначаються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження.

4. Встановлені тілесні ушкодження не характерні для їх утворення як від вільного так і спрямованого падіння тіла з положення стоячи на площині на площину. Про що свідчить їх характер, локалізація та механізм утворення.( а.п. 34 35);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2025 року ( а.п. 36-37);

- довідкою до протоколу пред`явлення фото впізнання від 04.02.2025 року, відповідно до якої на фото № 4 зображений громадянин ОСОБА_5 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ( а.п. 38);

- протоколом слідчого експерименту від 04.02.2025 року з фото таблицями ( а.п. 39-40);

- висновком експерта про проведення додаткового судово медичної експертизи № 181 від 04.02.2025 року, згідно якої при проведенні додаткової судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_13 , 1989 року народження, враховуючи дані отримані в ході проведення первинної судовомедичної експертизи №137 від 28.01.25 року, після їх порівняння із даними протоколу проведеного слідчого експерименту від 04.02.25 року, аналізуючи відомі обставини справи і відповідаючи на поставлені питання, приходжу до наступного висновку: 1. Покази потерпілого гр. ОСОБА_14 , дані ним згідно протоколу слідчого, під час проведеного слідчого експерименту, відповідають об`єктивним медичним даним висновку первинної судово-медичної експертизи, а саме в частині характеру, локалізації та механізму утворення, встановлених у нього тілесних ушкоджень ( а.п. 42);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2025 року ( а.п. 43-44);

- довідкою до протоколу пред`явлення фото впізнання від 04.02.2025 року, відповідно до якої на фото № 2 зображений громадянин ОСОБА_5 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ( а.п. 45);

- протоколом слідчого експерименту від 04.02.2025 року з фото таблицями ( а.п. 46-47);

- висновком експерта про проведення додаткового судово медичної експертизи № 182 від 04.02.2025 року, згідно якої при проведенні додаткової судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_13 , 1989 року народження, враховуючи дані отримані в ході проведення первинної судовомедичної експертизи №137 від 28.01.25 року, після їх порівняння із даними протоколу проведеного слідчого експерименту зі свідком від 04.02.25 року, аналізуючи відомі обставини справи і відповідаючи на поставлені питання, приходжу до наступного висновку:

1. Покази свідка ОСОБА_9 , дані ним згідно протоколу слідчого, під час проведеного слідчого експерименту, відповідають об`єктивним медичним даним висновку первинної судово-медичної експертизи, а саме в частині характеру, локалізації та механізму утворення, встановлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_14 ( а.п. 49);

- протоколом огляду з фото таблицями від 14.02.2025 року ( а.п. 50 53).

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він діяв у стані самозахисту і завдав лише одного удару в живіт. Ці показання спростовуються послідовними та узгодженими показаннями потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 , які чітко вказали на удар в обличчя. Доводи обвинуваченого про самозахист не знайшли підтвердження в судовому засіданні, оскільки доказів активних протиправних дій з боку потерпілого, які б виправдовували застосування обвинуваченим фізичної сили, суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведеною поза розумним сумнівом.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 вчинив умисне та закінчене кримінальне правопорушення, яке віднесене до кримінальних проступків .

Як особа ОСОБА_5 характеризується посередньо, осудний, одружений, має на утриманні малолітню дитину , не працює. на обліках в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, не судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який не має судимостей, характеризується посередньо, одружений, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_5 у разі призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , про стягнення з обвинуваченого 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, із врахуванням вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, ч.4 ст.206 ЦПК України підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та заподіянні ним моральної шкоди доведена.

Процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Речові докази: DVD-R диск із відеозаписом портативних відеореєстраторів працівників батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити їхнє право отримати копію вироку.

Суддя Автозаводського районного суду

м. Кременчука ОСОБА_15