УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня2025 року

м. Київ

справа № 757/56323/24

провадження № 51 - 1553 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали касаційної скарги прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

установив:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року задоволено скаргу ОСОБА_5 та зобов`язано уповноважену службову особу Офісу Генерального прокурора (далі - ОГП) в рамках кримінального провадження № 0000796 розглянути у відповідності до вимог ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) клопотання від 14 листопада 2024 року ОСОБА_5 про проведення процесуальних (слідчих) дій, про що повідомити заявника.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою прокурора на рішення слідчого судді.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати зазначену ухвалу апеляційного суду з підстави істотного порушення вимог КПК.

На обґрунтування своїх вимог указує, що слідчий суддя, задовольнивши скаргу ОСОБА_5 та зобов`язавши уповноважену особу Офісу Генерального прокурора розглянути його клопотання в порядку ст. 220 КПК, ухвалив рішення, яке не передбачене нормами КПК, бо клопотання стосувалося бездіяльності керівника органу прокуратури, який не є прокурором у цьому провадженні, а не процесуальних дій слідчого/прокурора. До того ж слідчим суддею зобов`язано уповноважену особу ОГП розглянути в порядку ст. 220 КПК клопотання адвоката про прийняття процесуальних рішень (про зміну групи прокурорів та підслідності у кримінальному провадженні), у той час як статтею 220 КПК регламентовано порядок розгляду клопотань про виконання процесуальних дій. Тому, на думку прокурора, така ухвала постановлена поза межами компетенції слідчого судді,

і за позицією касаційного суду (постанови ВСУ від 12 жовтня 2017 року, ВП ВС

від 23 травня 2018 року) підлягає апеляційному перегляду. Відтак, суддя Київського апеляційного суду, відмовивши у відкритті провадження за ч. 4

ст. 399 КПК допустив істотне порушення вимог цього Закону, у зв`язку з чим ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати та призначити новий апеляційний розгляд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення частин 1 і 2 ст. 309 КПК містять перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді

і цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

З копій судових рішень убачається, що прокурор у поданій апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, якою задоволено скаргу та зобов`язано уповноважену службову особу ОГП в рамках кримінального провадження

№ 0000796 розглянути у відповідності до вимог ст. 220 КПК клопотання про проведення процесуальних (слідчих) дій, про що повідомити заявника.

Приписами ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді

за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову

у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову

у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Водночас суддею апеляційного суду було встановлено, що скарга розглянута слідчим суддею по суті, відповідно до вимог ст. 306 КПК, з прийняттям рішення, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК.

Суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2024 року, застосував положення статті 309 КПК, яка містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Посилання прокурора в касаційній скарзі на постанови ВП ВС від 23 травня

2018 року у справах № 237/1459/17 та № 243/6674/17 є нерелевантним, оскільки у тих справах йшлося про ухвали слідчих суддів, які взагалі не передбачені КПК (прийняті ultra vires), тоді як у цьому провадженні слідчий суддя діяв у межах глави 26 КПК і виніс рішення, прямо передбачене п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК (зобов`язання розглянути клопотання за ст. 220 КПК), при цьому ч. 3 ст. 307 та

ч. 2 ст. 309 КПК виключають апеляційне оскарження таких ухвал, тому наведені прокурором висновки ВП ВС не спростовують законності рішення апеляційного суду.

При вирішенні питання про відкриття провадження суддя апеляційного суду встановив, що оскаржувана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК.

Переконливих доводів про необхідність скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду провадження у суді апеляційної інстанції

з касаційної скарги прокурора не убачається.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 січня 2025 року через відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3