УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Полтава, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні дитину, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України у кримінальному провадженні, внесеному 23.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000360,

установив:

21.04.2025 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вх. № 39445) клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України у кримінальному провадженні, внесеному 23.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000360.

Так, слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000360 від 23.03.2024.

За версією органу досудового розслідування встановлено, що 23.03.2024, приблизно о 20 год 05 хв, ОСОБА_5 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у першій (крайній правій) смузі з наявних трьох в його напрямку, що призначена для руху маршрутних транспортних засобів, та позначена інформаційно-вказівним дорожнім знаком 5.11 Правил дорожнього руху України, по проїзній частині вулиці Олени Теліги у місті Києві, зі сторони вулиці Ольжича в напрямку вулиці Кирилівської, зі швидкістю 138,41км/год+4,56 км/год, яка перевищує максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год.

В салоні зазначеного автомобіля, на передньому пасажирському сидінні розташовувався пасажир ОСОБА_7 , на задньому пасажирському сидінні, за пасажиром, перебував ОСОБА_8 , які були солдатами та проходили військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

У той час, попереду, за напрямком руху автомобіля марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на зупинці громадського транспорту, в крайній правій смузі, стояв тролейбус «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_3 (маршрут № 27), водій якого здійснював висадку-посадку пасажирів.

Діючи в порушення пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.2, 12.4, 12.9 (б) та 17.1 Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує увагу і швидкість реакції, а також порушує координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Олени Теліги у м. Києві, маючи об`єктивну змогу спостерігати за показниками спідометру та обрати швидкість в межах дозволеної, будучи обізнаним, що вибір швидкості руху залежить від односторонньої вольової активності водія, будучи зобов`язаним оцінити дійсну дорожню обстановку, яка є сукупністю факторів, що характеризуються дорожніми умовами, станом проїзної частини та швидкістю керованого автомобіля, маючи змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, в районі будинку АДРЕСА_2 , не впорався з керуванням транспортного засобу, контактував з бордюрним каменем правого краю проїзної частини, після чого, здійснив наїзд на нерухомий тролейбус марки «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_3 (маршрут № 27), який здійснював висадку-посадку пасажирів на зупинці громадського транспорту.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , отримали тілесні ушкодження, від яких померли.

01.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

26.03.2025 слідчим суддею Шевченківського районного суду міста Києва продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 01.05.2025.

16.04.2025 за дорученням прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону підозрюваному та його захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий зазначає, що отримані на цьому етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного злочину. На думку слідчого, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, на думку слідчого, більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані, оскільки не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 21.04.2025 для розгляду клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та зазначила, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими та підтверджуються зібраними матеріалами під час досудового розслідування, просив задовольнити клопотання та продовжити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки у органу досудового розслідування ще є необхідні процесуальні дії, які потрібно провести. Застосування менш суворого запобіжного заходу, на цей час, вважає не можливим, оскільки такий не зможе забезпечити належний рівень гарантії належної процесуальної поведінки останнього.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважала за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід, зазначивши про недоведеність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та стан здоров`я ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого з огляду на таке.

У провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000360 від 23.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема прокурорами Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

01.02.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило загибель кількох осіб.

04.02.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/4611/25 підозрюваному ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.04.2025.

21.03.2025 постановою керівника Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26.03.2025 у справі № 761/12194/25 продовжено ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 01.05.2025.

16.04.2025 за дорученням прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону підозрюваному та його захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У свою чергу, правила, передбачені для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, врегульовані параграфом 1 Глави 18 Розділу ІІ, зокрема, статтями 176-178, 184-198 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас слідчому судді під час вирішення зазначеного питання не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй злочину, правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваної, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.

Водночас при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які є підставою для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Слідчий суддя оцінює наявність ризику можливості переховування підозрюваного ОСОБА_5 , як цілком ймовірний, з огляду на додані до клопотання слідчого матеріали, при цьому, враховуючи також тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, що може спонукати останнього до вчинення спроби ухилитися. Ризик переховування від правосуддя обумовлюється можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема суворістю передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від семи до десяти років.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

А тому, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що існує ризик можливості переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Слід зазначити, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона схильна і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, а також дані про особу підозрюваного, його поведінку під час ДТП, слідчий суддя, приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.

За таких обставин, слідчий суддя вважає доведеним, що на теперішній час, ризик переховування підозрюваного від суду не втратив свою актуальність.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, потерпілих, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

При цьому слідчий суддя зазначає, що у судовому засіданні не встановлено, що на цей час існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи те, що досудове розслідування завершено.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, сімейний стан, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, його поведінку під час ДТП, з урахуванням чого слідчий суддя не знаходить підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки враховуючи наявні ризики, в цьому випадку загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу.

Слід зазначити, що слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено обставин, що за станом здоров`я підозрюваний не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору. Слідчому судді не надано будь-яких доказів того, що ОСОБА_5 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою.

Отже, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п.п, 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню, оскільки, в цьому випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до двадцяти років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до десяти років, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди загинуло двоє осіб, а відтак застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та перешкоджати існуванню ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а саме те, що визначення розміру застави є правом слідчого судді, а не обов`язком, слідчий суддя вважає за доцільне не визначити розмір застави підозрюваному, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 .

З урахуванням вимог частин 3 та 5 статті 115 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.05.2025 включно.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 176, 177, 178, 183, 193, 196, 197, 199, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначити терміном на 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 червня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_10