Справа № 463/5313/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1685/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2025 року,

з участю

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2025 року у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000391 від 26.03.2024 відмовлено.

В обґрунтування такого рішення слідчий суддя зазначив, що, при оцінці в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня та зауважує, при цьому, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою скасувати повідомлення про підозру, складене слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, у кримінальному провадженні № 0000391 від 26.03.2024, та яке вручене 28.03.2025 ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що не погоджується з врученим повідомленням про підозру з тих підстав, що таке не відповідає критеріям, що визначені усталеною практикою ЄСПЛ щодо «обґрунтованості підозри»; здійснене без наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 у інкримінованому особливо тяжкому злочині за ч. 5 ст. 191 КК України.

Наполягає, що слідча суддя не оцінила та не врахувала, що ТОВ «ПАК-Сервіс2022» та директор ТОВ «ПАК-Сервіс2022» перед закупівлею меду та до моменту фасування меду здійснювали контроль якості шляхом відбору проб на звернення до уповноваженої лабораторії для проведення лабораторних випробувань, що спростовує відомості зазначені у повідомленні про підозру в частині того, що підозрюваний знав, що поставлений в подальшому мед не відповідав якісним показникам.

Окрім цього ТОВ «ПАК-Сервіс2022» були повністю виконані обов`язки щодо повідомлення Установи безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини для відбору зразків.

Стверджує, що ТОВ «ПАК-Сервіс2022» поставило мед Військовій частині НОМЕР_1 та передало усі документи, передбачені договором.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що повне та належне виконання пунктів Договору (обов`язків Постачальника) виключає кваліфікуючу ознаку, зазначену у повідомленні про підозру «зловживання службовим становищем».

Зауважує також, що в/ч, яка прийняла мед не висловила жодних претензій до якості товару та в подальшому використала мед за цільовим призначенням.

Вказує, що експертні висновки Івано-Франківської регіональної лабораторії Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є суперечливими та не є підтвердженням невідповідності меду вимогам ДСТУ 4497:2005. Окрім цього, такі відрізняються від результатів випробовувань цього ж продукту ВЧ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Також на думку захисника, сторона обвинувачення хибно дійшла висновку, що діях ОСОБА_6 призвели до завдання майнової шкоди Міністерству оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 у розмірі 31 510 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_9 підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , яка вважає рішення судді законним та обґрунтованим, просить залишити таке в силі, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, здійснюєть здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000391 від 26.03.2024.

У вказаному кримінальному провадженні 28 березня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Підстави та порядок повідомлення особі про підозру регламентовано главою 22 КПК України (статті 276 - 279).

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави стверджувати те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276, 277, 278 КПК України.

Тобто слідчий суддя повинен перевірити дотримання органом досудового розслідування чи дізнання процесуального порядку повідомлення про підозру. А саме: 1) чи в передбачених законом випадках здійснено повідомлення про підозру; 2) чи уповноваженою особою прийняте процесуальне рішення та здійснено вказану процесуальну дію; 3) чи відповідає повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України (щодо змісту такого); 4) чи дотримано порядок та строк вручення повідомлення про підозру (ст.278 КПК України); 5) чи дотримано прав особи, якій повідомлено про підозру.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з частиною 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З огляду на викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 28.03.2025 дає підстави стверджувати, що цей процесуальний документ за своїм змістом та формою у повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК, а саме містить усі передбачені вказаною статтею відомості (зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 із зазначенням часу, місця їх вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру).

Що ж стосується доводів апелянта про те, що зміст повідомлення про підозру та сукупність зібраних у справі доказів не дає достатніх підстав для висновку про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача про існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею інкримінованих їй правопорушень, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки слідчий суддя на цьому етапі кримінального процесу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті пред`явленого обвинувачення, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності, достовірності, достатності і допустимості для визнання особи винною чи, навпаки, невинуватою у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, правильність кваліфікації її дій, застосування того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, перевагу одних доказів над іншими тощо, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для вручення їй повідомлення про підозру.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, на виконання вимог ст. ст. 276, 278, 303 КПК України, під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування повідомленої ОСОБА_6 підозри, оскільки повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при цьому, матеріали справи не свідчать про порушення передбаченої ст. 278 КПК України процедури повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень.

Колегія суддів також враховує, що факт повідомлення особі про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є актом обвинувачення цієї особи у вчиненні такого правопорушення, а тому мотиви апеляційної скарги з приводу необґрунтованості підозри, не впливають на висновки суду щодо обставин повідомлення ОСОБА_6 про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обставин проведення досудового слідства.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що на стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри має перевірятися слідчим суддею не з точки розу доведеності вини, а з точки зору того, що після повідомлення особи про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення органом досудового слідства дотримуються вимоги кримінального процесуального закону щодо розумних строків проведення досудового слідства та дотримання органом досудового слідства прав та свобод підозрюваної особи під час слідства. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності існування обставин на підтвердження обґрунтованості підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу».

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає безпідставним доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_6 за повідомленою підозрою, оскільки слідчий суддя, здійснюючи судовий розгляд скарги на повідомлення про підозру не уповноважений досліджувати та оцінювати докази, що стали підставою для повідомлення ОСОБА_6 про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення та надавати юридичну кваліфікацію діям підозрюваної особи.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 червня 2025 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000391 від 26.03.2024 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: