У Х В А Л А

10 червня 2025 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям у кримінальному провадженні № 0000321 від 18.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Добротвір Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України

в с т а н о в и в :

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 16.08.2022 № 223 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та у розпорядження командира військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 10.01.2023 № 2 о/с (про особовий склад) старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду техніка 11-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 02.02.2023 № 28 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду навідника-оператора 1-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 11-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 06.12.2023 № 65 о/с (про особовий склад) молодшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду старшого кулеметника 3-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 11-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах).

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 08.01.2024 № 9 (по стройовій частині) молодший сержант ОСОБА_6 вибув до наметового містечка на базі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) з 07.01.2024.

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГ України від 10.01.2024 № 11 (по стройовій частині) молодший сержант ОСОБА_4 вибув до наметового містечка на базі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) з 11.01.2024.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Згідно ст. 4 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно-правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтями 4, 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України

(далі Статут) передбачено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Відповідно до ст. 11, 16 Статуту передбачено, що кожен військовослужбовець повинен: бути дисциплінованим, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно зі ст. ст. 127, 128 Статуту військовослужбовець у мирний і військовий час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Крім того, солдат зобов`язаний підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою.

Відповідно до ст. 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 11 Статуту визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх

у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно ст. 20 Статуту, військовослужбовці під час виконання службових обов`язків мають право застосовувати заходи фізичного впливу, а також носити, зберігати та застосовувати спеціальні засоби, зброю в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу:

для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо;

для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб;

для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення;

у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу.

Відповідно до статті 111 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних сил України, додатку № 6 до пункту 2.5. Курсу стрільб зі стрілецької зброї і бойових машин, введеного в дію наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.04.2009 № 44, зброя заряджається перед виходом на пости, для конвоювання заарештованих, стосовно яких здійснюється кримінальне провадження, або для конвоювання засуджених та для супроводу осіб, які перевіряють варту, а розряджання та огляд зброї здійснюється негайно після повернення до вартового приміщення. Під час заряджання і розряджання зброї ствол зброї має бути направлений вгору (під кутом 45 60 градусів) або зброї надається найбільший кут підвищення і в бік від оточуючих жилих приміщень і об`єктів, які охороняються. Забороняється направляти зброю на людей.

Згідно пп. 3 п. 6 Розділу І Інструкції із заходів безпеки під час користування зброєю та боєприпасами військовослужбовцями Національної гвардії України, затвердженої наказом МВС України № 756 від 21.11.2022 (далі - Інструкція), військовослужбовець, за яким закріплена зброя, зобов`язаний під час виконання завдань за призначенням, проведення навчальних, бойових стрільб контролювати наявність отриманої зброї, гранат, боєприпасів та імітаційних систем, не допускати випадіння або витягування пістолета з кобури пістолетної, універсальної, розвантажувального жилета, боєприпасів і гранат із чохлів, підсумків, спеціального спорядження (далі - спеціальне спорядження) або від`єднання від уніфікованих ременів карабіна, гвинтівки, автомата, ручного кулемета, кулемета іншими особами.

Відповідно до п. 5 Розділу IV Інструкції, під час виконання завдань за призначенням забороняється:

1) залишати зброю, гранати та боєприпаси без нагляду, проводити розбирання, від`єднувати магазин (стрічку) від зброї та виймати з нього (неї) боєприпаси, крім випадків, необхідних для відновлення боєздатності зброї, гранат для продовження виконання завдань за призначенням (уживаючи при цьому виключних заходів щодо недопущення нанесення шкоди собі та оточуючим);

2) користуватися не закріпленою зброєю та/або зброєю, гранатами та боєприпасами, якщо немає навичок поводження з ними, передавати стороннім особам, крім випадків крайньої необхідності;

3) при поводженні із зброєю, гранатами та боєприпасами допускати їх пошкодження, забруднення;

4) вимикати запобіжник, заряджати зброю, укручувати запал, якщо

в застосуванні чи використанні зброї немає потреби;

5) проводити чищення зброї в невідведених для цього місцях, абразивними матеріалами, змащувати її бензином та іншими легкозаймистими речовинами, допускати наявність відкритого полум`я під час її чищення.

Водночас, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи обізнаним з технічними властивостями пістолету Форт-20 калібру 9х19 мм, отримавши необхідну спеціальну підготовку поводження з вказаним видом зброї, неодноразово пройшовши інструктаж щодо її використання та застосування, із злочинною недбалістю, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень оточуючим, усупереч вищевказаних вимог законодавства, порушив правила поводження зі зброєю, що спричинило тілесні ушкодженні молодшому сержанту ОСОБА_6 за наступних обставин.

Згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжено по даний час.

Згідно даних накладної (вимоги) № 24-1962 від 09.02.2024, ОСОБА_4 видано вогнепальну зброю - пістолет Форт-20 № НОМЕР_3 калібру 9 мм та 32 набої калібру 9х19 мм Luger з кулею зі свинцевим осердям.

Так, 17.02.2024, близько 21:00 год, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у наметі № 4 наметового містечка на базі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 НГ України, розташованого у АДРЕСА_2 ).

У цей час, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи обізнаним з технічними властивостями пістолету Форт-20 калібру 9 мм, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг передбачити їх настання, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень оточуючим, у порушення пп. 3 п. 6 Розділу І, п. 5 Розділу IV Інструкції із заходів безпеки під час користування зброєю та боєприпасами військовослужбовцями Національної гвардії України, затвердженої наказом МВС України № 756 від 21.11.2022, ст. 22 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 111 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних сил України перебуваючи у положенні сидячи на ліжку у наметі № 4 наметового містечка на базі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 НГ України, розташованого у АДРЕСА_2 ), тримаючи в руках пістолет Форт-20 № НОМЕР_3 , споряджений магазином з 14 набоями калібру 9х19 мм Luger, відвів затвор назад до кінця і відпустив його, чим дослав патрон у патронник та, не поставивши пістолет на запобіжник, натиснув на спусковий гачок, від чого відбувся один постріл, у результаті якого куля влучила в тіло молодшого сержанта ОСОБА_6 , від чого останній отримав тілесне ушкодження: сліпе вогнепальне проникаюче поранення живота: вхідна вогнепальна рана на переднє-зовнішній поверхні верхньої третини лівого стегна (діаметром до 1,2 см, з осадненими краями), від якої в напрямку спереду до заду, знизу вверх та зліва направо відходить рановий канал, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини лівого стегна, передня стінка сечового міхура, задня стінка сечового міхура, тонка кишка, тіло і крило правої клубової кістки, який закінчується кулею в м`яких тканинах тазу біля правої клубової кістки, яке належить до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 414 КК України.

Захисник в судовому засіданні подав письмове клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та закриття кримінального провадження, в якому зазначає, що інкриміноване органом досудового розслідування ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином. Звільнення особи від кримінальної відповідальності за дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину. Крім цього, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину, а також повністю відшкодував заподіяні збитки. Вважає, що з урахуванням того, що ухвалою Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 22.11.2013 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження закрито, тобто останній за результатами розгляду справи не має судимості, а також з урахуванням того, що вироком Личаківського районного суду м. Львова від 19.11.2013 року затверджено угоду про визнання винуватості, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу, судимість за вчинення кримінального правопорушення, в силу приписів п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України погашена, то ОСОБА_4 вважається таким, що не має судимості. Обвинувачений в судовому засіданні підтримав подане його захисником письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України. У вчиненому щиро розкаявся.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, додатково вказав, що дійсно обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Потерпілий підтвердив, що обвинувачений повністю відшкодував заподіяні збитки, просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що згідно ухвали Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 22.11.2013 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 48 КК України, а кримінальне провадження закрито. Крім того, вироком Личаківського районного суду м. Львова від 19.11.2013 року затверджено угоду про визнання винуватості, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 850 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що такою, яка вчинила кримінальне правопорушення вперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла кримінальних правопорушень або раніше вчинила кримінальне правопорушення, що вже втратило правове значення (особу було звільнено від кримінальної відповідальності за раніше вчинене кримінальне правопорушення; закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; особа вчинила кримінальне правопорушення, однак була звільнена від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку; особа раніше вчинила кримінальне правопорушення, однак була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання чи відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом; судимість особи погашена чи знята судом; щодо особи закрито кримінальне провадження або ухвалено виправдувальний вирок).

Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально-правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим. Вказана правова позиція визначена постановою Верховного Суду від 27.09.2018 року в справі № 647/1831/15-к.

З огляду на викладене, слід вважати, що ОСОБА_4 є таким, який вперше вчинив необережний нетяжкий злочин для цілей застосування положень ст. 45 КК України, оскільки незважаючи на минуле притягнення до кримінальної відповідальності, судимість, яка виникла є погашеною відповідно до положень законодавства, зокрема ст. 89 КК України.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та повністю відшкодував завдані ним збитки, суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Крім того, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 29446,48 грн.

Керуючись ст. 284, ст. 288 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 29446,48 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1