Справа № 585/3426/25
Номер провадження 1-кс/585/1181/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року м.Ромни

Слідчий суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни, клопотання слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000653, про обрання апобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2025 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання, в якому слідчий прохає про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.03.2023 Роменським міськрайонним судом за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 289, ст. 70 ч.1, ст. 70 ч.4 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі (остання судимість), ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.05.2025 звільнений умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України.

1.1 Доводи клопотання

Відповідно до матеріалів клопотання, Роменським РВП ГУНП України в Сумській області здійснюється досудове розслідування, а Сумською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000653 від 04.09.2025 року за ч. 2 ст.289 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у вигляді незаконного заволодіння транспортним засобом вчиненого повторно за наступних обставин.

13.03.2023 ОСОБА_4 був засуджений Роменським міськрайонним судом за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.05.2025 ОСОБА_4 було звільнено від подальшого відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом. В подальшому ОСОБА_4 , самовільно залишивши військову частину НОМЕР_1 за місцем проходження ним військової служби та прибув в м. Ромни Сумської області. В подальшому ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив умисний корисливий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту на території м. Ромни Сумської області за наступних обставин.

03.09.2025 року близько 20 год. 00 хв., потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на належному йому автомобілі марки ВАЗ модель 21099 зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 приїхав до будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 та, зачинивши свій автомобіль, залишив його у дворі загального користування поруч зі своїм під`їздом № 5, після чого піднявся до квартири АДРЕСА_3 за місцем свого проживання.

04.09.2025 близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Коржівська в м. Ромни, зайшов до вказаного двору загального користування будинку АДРЕСА_2 , у власних справах.

Під час перебування у дворі загального користування за вказаною вище адресою, ОСОБА_4 помітив зазначений вище легковий автомобіль, який стояв без нагляду. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел на заволодіння вказаним автомобілем.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_4 діючи повторно, умисно, використовуючи наявний при ньому ключ від замка для велосипеду, відчинив водійську дверку автомобіля марки ВАЗ модель 21099 зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , належного потерпілому ОСОБА_7 , після чого продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на заволодіння транспортним засобом, умисно, без дозволу власника, сів за кермо вказаного автомобіля, та з допомогою вище вказаного ключа завів двигун, після чого рушив, здійснюючи керування автомобілем, в такий спосіб незаконно заволодів вказаним транспортним засобом.

Викраденим транспортним засобом ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме використовував для власного пересування по місту.

Підставою для подачі клопотання про застосування запобіжного заходу стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1 , 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на свідків ; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

1.2 Доводи сторони обвинувачення

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та зазначив, що зібрані на сьогоднішній день докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

1.3 Доводи сторони захисту

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту. В задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти клопотання слідчого. Просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

1.4 Оцінка та висновки слідчого судді

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

1.5 Щодо наявності обґрунтованої підозри

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.2 ст.289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 , вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

1.6 Щодо наявності ризиків

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду , оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. ОСОБА_4 перебуває у розшуку як особа, яка самовільно залишила військову частину за місцем проходження нею військової служби, що прямо вказує на його схильність до втечі та переховування. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого затримання у невизначеному майбутньому, із засудженням до покарання у вигляді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні) підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_8 , яка в ході отримання в неї свідчень, надала відносно підозрюваного ОСОБА_4 викривальні покази, та враховуючи наявність між ними відносин та обізнаність ОСОБА_4 про місце її проживання та перебування. Вказане свідчить про те, що без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на вказаного свідка.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість вчинити інше кримінальне правопорушення) підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, після умовно-дострокового звільнення на шлях виправлення не став та повторно вчинив аналогічний тяжкий злочин, за який раніше був засуджений, а також у зв`язку з відсутністю реальних засобів для існування та можливим усвідомленням своєї безкарності за скоєне інкриміноване йому кримінальне правопорушення, існує досить високий ступінь ризику вчинення спроб скоєння інших кримінальних правопорушень у випадку перебування на свободі без ізоляції від суспільства.

Вказані вище ризики та їх обґрунтування виключають можливість застосування відносно підозрюваного інших більш м?яких запобіжних заходів.

Одночасно з цим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризику встановленого у судовому засіданні, слідчий суддя повинен оцінити в сукупності всі обставини кримінального провадження, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного (ст. 178 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким злочином, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, ОСОБА_4 є раніше судимим, звільнений умовно-достроком від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом. Самовільно залишив віськову частину в якій проходив військову службу за контрактом та відповідно беручи до уваги, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення та здійснювати сплив на свідків у кримінальному провадженні, то слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. Так, цілодобовий домашній арешт не зможе уберегти від ризику вчинити інше кримінальне правопрушення. Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не вирішувався, оскільки не надходило такого клопотання до суду. Особисте зобов`язання не відповідає тяжкості злочину у якому підозрюється особа та вагомості наданих доказів.

За таких підстав слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор терміном на 60 діб, враховуючи стадію на якій перебуває досудове слідство, а в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту необхідно відмовити.

1.7 Щодо визначення застави

Одночасно з цим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Стаття 197 КПК України зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та вказаний строк обчислюється з моменту взяття під варту, а у разі якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 затримано 04 вересня 2025 року о 15 год. 25 хв., то слідчий суддя приходить до висновку, що саме з цього часу слід рахувати час тримання під вартою, а тому датою закінчення дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під вартою слід вважати - до 15 години 00 хвилин 02 листопада 2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого (підозрюваного) на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого (підозрюваного), його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (підозрюваного).

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого (підозрюваного), його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого (підозрюваного) в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя з урахуванням майнового та соціального стану підозрюваного, доведених ризиків, розміру завданої шкоди вважає, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На переконання слідчого судді, підозрюваному ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень. Ця сума, з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є явно непомірною для нього. В той же час вона є значною для нього та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити належну процесуальну поведінку з боку підозрюваного.

1.8 Щодо обов`язків, що визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, які належить покласти на підозрюваного у разі внесення ним застави

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 183 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави.

Слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення належної поведінки підозрюваного необхідно покласти на підозрювану такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3) не відлучатися з міста фактичного проживання місто Ромни без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

4) утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду.

За наведених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись статтями: 107, 177, 178, 181, 194, 195,196, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні № 0000653, про обрання апобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, задовольнити .

Застосувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят) діб, тобто до 15 год. 00 хв. 02 листопада 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 ( двісті сорок дві тисячі двісті сорок ) гривень 00 копійок.

Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду .

У разі внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом часу дії ухвали.

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3) не відлучатися з міста фактичного проживання місто Ромни без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

4) утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у випадку внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 з дня отримання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено та оголошено 08 вересня 2025 року об 12 годині 45 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_9