Справа № 354/621/25
Провадження № 1-кп/354/137/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000203 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.03.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.04.2025 застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на шістдесят днів - до 26 червня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

05.06.2025 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , з посиланням на те, що підстав для зміни чи скасування обвинуваченому запобіжного заходу не має, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які існують на даний час, зокрема: п. 1 може переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від семи то дванадцяти років та він усвідомлює про можливість призначення судом саме такого виду покарання в разі доведення вини в суді, п. 3 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, так як йому відомі дані місць їх проживання. З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. У зв`язку з наведеним, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_4 ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання з підстав, викладених в ньому, просить його задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , не заперечили щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися.

Від потерпілої ОСОБА_6 26.05.2025 надійшла заява, в якій вона просить розгляд даного кримінального провадження проводити без її участі.

В заявах від 31.03.2025 та 28.04.2025 потерпілий ОСОБА_7 просить судовий розгляд проводити в його відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження та клопотання прокурора, суд вважає, що є достатні підстави для задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, при продовженні строку тримання під вартою, суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Суд, при вирішенні клопотань прокурора, бере до уваги, що з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж досудового розслідування та судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом часу зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу сторона обвинувачення має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

При вирішенні цього клопотання судом взято до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 4 ст. 286-1 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від семи до десяти років.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , і внаслідок якого наступила загибель двох людей, відноситься до переліку передбачених частиною 4 статті 183 КПК України статей кримінального закону, підозра у яких може мати наслідком не визначення суддею застави при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, за даних конкретних обставин кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Оскільки, на переконання суду, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, а ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися, суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі судом не встановлено та сторонами не доведено.

Зважаючи на викладене, а також те, що до спливу строку запобіжного заходу неможливо закінчити судове провадження, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 без визначення розміру застави строком на шістдесят днів.

Керуючись ст. 176-178, 183, 194, 331, 369, 376 КПК України,

у х в а л и в :

1.Клопотання прокурора задовольнити.

2.Продовжити термін тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави строком на шістдесят днів - до 11 серпня 2025 року включно.

3.Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору негайно після її проголошення, й направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуюча суддя: ОСОБА_8