ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/1030/25
Категорія: ч.ч.2,3 ст.436-2 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , 1971 року народження, запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Цією ж ухвалою, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1)не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21:00 до 07:00;

2)не залишати межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3)прибувати за кожною вимогою до суду , прокурора, органу досудового розслідування;

4)здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України, в разі їх наявності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Уразі прийняття рішення про можливість застосування до підозрюваного застави, визначити її максимальний розмір у межах ч. 5 ст. 182 КПК України, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про недоведеність прокурором недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Послався на тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та наявність ризиків:

-переховування від органів досудового розслідування та суду, який підтверджується тим, що підозрюваний розуміє суть злочину та передбачену за його скоєння відповідальність;

-знищення, ховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, зокрема підозрюваний може видалити дані з акаунтів у месенджерах та інформацію, яка там міститься, що призведе до втрати доказів вини підозрюваного та інших осіб;

-вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, що підтверджується тим, що злочинні діяння носять цифровий/інформаційний характер, з використанням передачі даних за допомогою месенджерів, а отже, перебуваючи на волі, підозрюваний матиме можливість продовжувати вчиняти такого роду протиправні дії, використовуючи при цьому інший технічний пристрій.

Зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного тяжкого злочину проти основ Національної безпеки України, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі, а його дії, які він здійснював неодноразово, і які характеризуються прямим умислом, бажання нав`язати певному колу осіб свою протиправну думку, враховуючи триваючу агресію з боку рф.

Наголосив, що слідчим суддею не надано належної правової оцінки ступеню суспільної небезпеки вчинених підозрюваним дій.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Підозрюваний, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотання про відкладення судового розгляду не надав.

Тому апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на інших учасників провадження, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років з конфіскацією майна або без такої, та тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна або без такої, на що обґрунтовано послався слідчий суддя у своєму рішенні.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно положень ч.ч.1-3 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Однак, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності ризику знищення, ховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки органом досудового розслідування вилучено, зафіксовано у відповідних процесуальних документах та досліджено експертним шляхом письмові та речові докази, які зберігаються у сторони обвинувачення, що виключає їх знищення, спотворення чи переховування підозрюваним. Зміна відповідних доказів за допомогою віддаленого доступу з погляду на їх фіксування та дослідження унеможливлює визнання таких доказів недостатніми, неналежними чи недопустимими на наступних стадіях кримінального провадження.

Відсутність ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується даними про особу підозрюваного, відсутністю судимостей чи фактів притягнення до кримінальної відповідальності в минулому, його віком, правомірною поведінкою протягом останніх семи місяців після початку досудового розслідування, а сам процесуальний статус підозрюваного покладає суттєві обмеження та обов`язки на ОСОБА_6 , є достатнім стримуючим фактором для останнього від вчинення злочинів у майбутньому.

Разом з цим, колегія суддів вважає обґрунтованим довод прокурора про наявність у підозрюваного ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на суворість ймовірного покарання та відсутності стримуючих факторів у підозрюваного у вигляді осіб на утриманні чи будь-яких інших соціальних чи цивільних обов`язків.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту для запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, наявності ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а також враховуючи, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувався, має постійне місце проживання у м. Харкові, де проживає разом з дружиною, є людиною похилого віку, працює друкарем у ФОП « ОСОБА_9 ».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім та не зможе запобігти ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотання слідчого.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби щодо ОСОБА_6 та відсутності підстав для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: