Дата документу 24.07.2025
Справа № 334/3174/25
Провадження № 1-кс/334/1850/25
УХВАЛА

про арешт майна

24 липня 2025 року слідчий суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002560, внесеному 20.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частинами другою та третьою статті 307 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Google Pixel 7», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сім-картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , планшет «Samsung SM-T385», серійний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_9 , планшет «Samsung SM-T510», серійний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_9 , ноутбук «Lenovo», серійний номер PF4VTBCP, який належить ОСОБА_9 , системний блок чорного кольору «RC431KkWP500EUl 130200029», чорна шкіряна чоловіча куртка, належить ОСОБА_8 , коричнева шкіряна чоловіча куртка, належить ОСОБА_8 , коричневі чоботи, належать ОСОБА_8 , сині чоловічі джинси «Colins», належать ОСОБА_8 , електрична витяжка «SAS» з гофрою, блокнот чорного кольору у клітинку з рукописними записами, належить ОСОБА_8 , аркуш А4 з зображенням заправок курильних систем та рукописним текстом, належать ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_4 клопотання та обставини, якими воно обґрунтоване підтримала.

Захисник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що у клопотанні слідчий взагалі не посилається на таку підставу для арешту майна, як збереження речових доказів. Крім цього дозвіл на обшук будинку надавався для відшукання наркотичних та психотропних речовин, а також грошових коштів здобутих злочинним шляхом. При цьому слідчий суддя відмовив у дозволі на обшук з метою відшукання інших речей, які мають значення для досудового розслідування, що свідчить про те, що при вилученні зазначеного у клопотанні майна порушені вимоги КПК України. Також мобільний телефон, планшети та ноутбук належать дружині ОСОБА_8 , яка під час обшуку надала слідчому паролі для входу до їх системи, а отже відповідно до частини другої статті 168 КПК України слідчий мав право вилучити лише інформацію з даних пристроїв, а не саму пристрої. Крім цього оскільки ОСОБА_9 не має відношення до кримінального провадження, належні їй речі не мають доказового значення у кримінальному провадженні.

Захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію захисника адвоката ОСОБА_6 . Пояснив, що у клопотанні не конкретизовано, яке значення для кримінального провадження мають вилучені речі та які слідчі дії будуть з ними проводитись.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до положення статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що передбачено в частині першій статті 98 КПК України.

Згідно з частиною сьомою статті 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: (1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; (2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; (3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; (4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Таким чином відповідно до вимог статей 167, 234, 236 КПК України майно, яке вилучається слідчим, прокурором під час проведення обшуку, повинно мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням. Слідчий, прокурор під час проведення обшуку не мають права вилучати майно, яке безпосередньо не зазначено в ухвалі про дозвіл на обшук та не має жодних ознак зв`язку з розслідуваним кримінальним правопорушенням.

Положеннями частини другої статті 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Слідчими СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002560, внесене 20.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частинами другою та третьою статті 307 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюють прокурори Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.12.2024 до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт працівника оперативного підрозділу про те, що в ході проведення оперативно-розшукової діяльності по ОРС № 3/32-2024 від 13.08.2024 було отримано фактичні дані про вчинення групою осіб кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним виготовленням та збутом психотропних речовин на території держави, через логістичну компанію «Нова пошта».

До вчинення вказаного правопорушення причетна група осіб, серед яких громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У своїй злочинній діяльності користується абонентськими номерами НОМЕР_7 , який займається виготовленням психотропних речовин та збутом через логістичну компанію ТОВ «Нова пошта». Має у користуванні автомобіль марки «CITROEN» моделі «С5» в кузові коричневого кольору, VIN: НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , який використовує для перевезення психотропної речовини, будинок АДРЕСА_2 (кадастровий номер ділянки :04:041:0216) та гараж № НОМЕР_10 в гаражному кооперативі «Стріла» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Незалежності, 3. Також для виготовлення психотропної речовини ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , використовує орендовану будівлю мехзборки з інвентарним номером № 1130, яка розташована на території ТОВ «Запорізький авторемонтний завод» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зої Космодем`янської (Миколи Міхновського), буд. 1.

14.07.2025 у період часу з 14.17 години до 16.56 години слідчим проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , за участю його дружини ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , ході якого, окрім іншого, виявлено та вилучено: мобільний телефон «Google Pixel 7», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сім-картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , планшет «Samsung SM-T385», серійний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_9 , планшет «Samsung SM-T510», серійний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_9 , ноутбук «Lenovo», серійний номер PF4VTBCP, який належить ОСОБА_9 , системний блок чорного кольору «RC431KkWP500EUl 130200029», чорна шкіряна чоловіча куртка, яка належить ОСОБА_8 , коричнева шкіряна чоловіча куртка, яка належить ОСОБА_8 , коричневі чоботи, які належать ОСОБА_8 , сині чоловічі джинси «Colins», які належать ОСОБА_8 , електрична витяжка «SAS» з гофрою, блокнот чорного кольору у клітинку з рукописними записами, який належить ОСОБА_8 , аркуш А4 з зображенням заправок курильних систем та рукописним текстом, який належать ОСОБА_8 .

Постановою про визнання речовим доказом від 14.07.2025 вилучене під час обшуку майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002560.

14.07.2025 ОСОБА_8 було затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК Україна.

15.07.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частинами другою та третьою статті 307 КК України, які кваліфікуються як незаконне придбання, зберігання та пересилання психотропної речовини з метою збуту, незаконний збут психотропної речовини, обіг якої обмежено, вчиненому повторно, а також як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту, вчинене повторно, в особливо великих розмірах.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор ОСОБА_4 зазначила, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, необхідні досудовому слідству для проведення експертиз та інших слідчих дій. Є достатні підстави вважати, що вилучене майно має важливе значення для досудового розслідування і буде в подальшому використане як докази, з метою всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин цього кримінального провадження, доведення вини підозрюваного, обставин вчинення злочинів, проведення судових експертиз. Також метою арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкції частин другої та третьої статті 307 КК України передбачають покарання у виді конфіскації майна. Крім того є підстави для спеціальної конфіскації майна. При цьому існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речей.

Слідчий суддя встановив, що чорна шкіряна чоловіча куртка, коричнева шкіряна чоловіча куртка, коричневі чоботи, сині чоловічі джинси «Colins», блокнот чорного кольору у клітинку з рукописними записами, аркуш А4 з зображенням заправок курильних систем та рукописним текстом, електричну витяжку «SAS» з гофрою, що належать ОСОБА_8 , відповідають критеріям, визначеним частиною першою статті 98 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Зокрема на одягу, взутті та витяжці можуть містити залишки психотропних речовин, у збуті яких підозрюється ОСОБА_8 . У блокноті та аркуші паперу може міститись інформація про його діяльність з приводу незаконного обігу психотропних речовин, тощо.

При цьому матеріали даного провадження не містять інформації про те, що ОСОБА_9 має будь-яке відношення до даного кримінального провадження, а також що вилучені мобільний телефон, планшети, ноутбук та системний блок, які належать їй відповідно до змісту клопотання та протоколу обшуку, містять інформацію, яка може бути використана як докази у кримінальному провадженні. Отже слідчим не доведено, що вказані речі відповідають критеріям речових доказів, визначеним частиною першою статті 98 КПК України.

Крім цього відповідно частини другої статті 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Оскільки під час обшуку ОСОБА_9 був наданий доступ до мобільного телефону, планшетів, ноутбуку та системного блоку, слідчий під час обшуку мав виготовити копії інформації, які містились у цих пристроях.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує, що правовою підставою арешту майна є збереження речових доказів одягу, взуття, витяжку, блокнота та аркуша папе, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для його власника та володільця.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його втрати, перетворення або іншої передачі майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що одяг, взуття, витяжка, блокнот та аркуш паперу, є речовими доказами у кримінальному провадженні та необхідні органу досудового розслідування для проведення експертиз та інших слідчих дій. У разі їх повернення володілець та/або власник майна може знищіти, зіпсувати, приховати або відчужити майно, як має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, оскільки є речовими доказами.

За таких обставин клопотання в частині арешту вищевказаних речей необхідно задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У задоволенні клопотання в частині арешту мобільний телефон, планшети, ноутбук та системний блок, необхідно відмовити, оскільки слідчим не доведена необхідність їх арешту.

Відповідно до частини третьої статті 169, частини третьої статті 173 КПК України слідчий після отримання ухвали про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинен негайно вжити заходів щодо повернення ОСОБА_9 мобільного телефону, планшетів, ноутбуку, системного блоку та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись статтями 132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 14.07.2025 під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме на: чорну шкіряну чоловічу куртку, коричневу шкіряну чоловічу куртку, коричневі чоботи, сині чоловічі джинси «Colins», блокнот чорного кольору у клітинку з рукописними записами, аркуш А4 з зображенням заправок курильних систем та рукописним текстом, електричну витяжку «SAS» з гофрою, що належать ОСОБА_8 .

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Тимчасово вилучене майно - мобільний телефон «Google Pixel 7», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , з сім-картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , планшет «Samsung SM-T385», серійний номер R52k40GlLGY, планшет «Samsung SM-T510», серійний номер R52r709Z6MA, ноутбук «Lenovo», серійний номер PF4VTBCP, системний блок чорного кольору «RC431KkWP500EU», підлягає поверненню володільцю ОСОБА_9 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали вручити слідчому та власникам майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 25 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1