Єдиний унікальний номер справи 185/6550/25
Провадження № 1-кп/185/1202/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі в м.Павлоград кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000189 від 04 червня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Гродівка Красноармійського району Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, ФОП, раніше не судимої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

29 травня 2025 року близько 10.40 год. обвинувачена ОСОБА_3 знаходилась на 11-му поверху сходинкового майданчику будинку АДРЕСА_3 , де зустріла знайому потерпілу ОСОБА_5 , з якою у неї сталі неприязні відносини та у них виник словесний конфлікт.

В ході сварки у обвинуваченої ОСОБА_3 раптово виник протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 . Достовірно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень останній, діючи умисно, на ґрунті сталих неприязних відносин, обвинувачена ОСОБА_3 підійшла до потерпілої ОСОБА_5 , яка знаходилась в положенні стоячи, та обома руками схопила останню в області обох ключиць та силою почала їх стискати, тримаючи потерпілу, тим самим завдавала потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді осаднення шкіри в області правої ключиці, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, суду повідомила, що з ОСОБА_5 в неї склались напружені відносини. 29 травня 2025 року вона звернулась до потерпілої з метою отримати ключі від господарського приміщення на міжсходинковому майданчику. ОСОБА_5 разом з нею піднялась до цього майданчику, при цьому під час розмови потерпіла підвищувала тон, кричала на неї. Знаходячись на майданчику, потерпіла допустила образу та сказала, що в неї «син хворий». Почувши такі слова, вона схопила за комірець одягу ОСОБА_5 в області ключиці справа та стала стикати. В цей момент їх розборонили. Ніяких тілесних ушкоджень на потерпілій вона не побачила. Припускає, що в цей момент могли утворитись тілесні ушкодження у ОСОБА_5 . Механізм спричинення потерпілій тілесних ушкоджень не оспорює. У скоєному щиро розкаюється, жалкує про вчинене. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини нею не оспорюються, викладені обставини в обвинувальному акті відповідають подіям кримінального правопорушення, що їй інкримінується.

Потерпіла ОСОБА_5 суду повідомила, що вона здійснює господарську діяльність, пов`язану з утримання будинку, в якому проживає обвинувачена. 29 травня 2025 року ОСОБА_3 звернулась до обслуговуючої кампанії та просила ключі від приміщення ОСББ. Вона разом з обвинуваченою піднялась до цього приміщення, склала акт-прийому передачі матеріальних цінностей, проте обвинувачена відмовилась його підписувати. ОСОБА_3 схопила її за одяг та стала стикати. В цей момент між ними став голова ОСББ, обвинувачена відпустила її. В подальшому в цей же день вона побачила кров та садно на ключиці, тому звернулась до лікарні. Лікувалась самотужки. Механізм спричинення тілесних ушкоджень не оспорює. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини нею не оспорюються, викладені обставини в обвинувальному акті відповідають подіям кримінального правопорушення.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними у провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Таким чином, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання обвинуваченій, у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії кримінальних проступків, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, працює, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття.

Обставиною, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.

Обставини, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, відсутності претензій з боку потерпілої, даних про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, працює, наявності пом`якшуючої обставини покарання, відсутності обставин обтяжуючих покарання, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченій покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді штрафу, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1