Справа № 638/1337/25
Провадження № 1-кп/638/1316/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Харкова обвинувальний акт у кримінальному проваджені за № 0002484 від 01.12.2024 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Перещепино Новомосковського району Дніпропетровської області, який має середньо-спеціальну освіту, розлученого, на утриманні малолітніх осіб немає, має на утриманні особу похилого віку матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацевлаштованого, без реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 контактний телефон: НОМЕР_1 , раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 01.12.2024 приблизно о 16 години 50 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи біля буд. 41 по вул. Вартових Неба в м. Харків, побачив потерпілу ОСОБА_4 . В цей час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 суб?єктивно усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, діючи період воєнного стану, діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна передбачаючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до потерпілої ОСОБА_4 зі строн спини та шляхом ривку відкрито заволодів сумкою торгівельної марки «Balina» вартістю 1383,20 гривень згідно висновку експерта № 12356 від 18.12.2024, із особистими речами які належать ОСОБА_4 , які матеріальної цінності для неї не мають. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденими майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 1 383,20 гривень (одна тисяча триста вісімдесят три гривні двадцять копійок).

ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначала про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зібраними матеріалами справи. Вказала про необхідність призначення останньому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років. Також просила вирішити питання щодо судових витрат, заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів у кримінальному провадженні.

ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та суду пояснив, що в грудні 2024 року в нього з цивільною дружиною виникла сварка після якої він дуже сильно розлютився та пішов на вулицю, приблизно о 17.00 год., йшовши по вулиці Тобольська в м. Харкові побачив потерпілу, штовхнув її та зірвав сумку, яку викинув на гаражі, а документи забрав. Зрозумівши, що вчинив погано, почав жалкувати з приводу зробленого та наступного дня, зв`язався з потерпілою та домовилися зустрітися біля під`їзду, де й віддав документи, а саме військовий квиток та паспорт. При зустрічі з потерпілою хотів сказати їй правду, проте побоявся. Обвинувачений зазначив, що вчинив вказані дії не з корисливих мотивів, від органів поліції не переховався та співпрацював з ними, з власної ініціативи повернув документи потерпілій, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, працює неофіційно, на утримані знаходиться мати пенсійного віку, яка хворіє та потребує допомоги, оскільки крім обвинуваченого в неї більше дітей немає. Обвинувачений пояснив, що неодноразово пошкодував проте що зробив, кається, вибачився перед потерпілою, домовився із нею про відшкодування шкоди у вигляди пошкодження ремінця сумки, зазначив, що не хотів скоювати злочин, наразі усвідомлює і засуджує те, що вчинив, обіцяв, що ніколи в житті нічого подібного не вчинить. В останньому слові вказав, що розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, просить суворо не карати та не позбавляти його волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні звертав увагу на дані, що характеризують особу обвинуваченого, на пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне повернення документів потерпілій. Також захисник просив врахувати обставину, що ОСОБА_6 раніше несудимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце роботи та проживання, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні матір похилого віку, яка хворіє та потребує допомоги. У зв`язку з викладеним, просив на підставі ст. 69, 75 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, та звільнити його від реального відбування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що 01.12.2024 приблизно о 17:00 год. вона йшла по вулиці та розмовляла по телефону, під час чого її вдарили, вона впала та в неї почали виривати сумку, яку вона тримала за ручку, але ручка обірвалася та нападник чоловічої статті зник з сумкою. Потерпіла вказала, що в сумці були документи, а саме паспорт та військовий квиток, інших цінних речей там не було. Також потерпіла пояснила, що вона після нападу піднялася та пішла в ту сторону куди побіг нападник, але його та сумки не знайшла, після чого зателефонувала комбату та повідомила йому про ситуацію, яка трапилася з нею, на що комбат сказав потерпілій телефонувати до поліції, потерпіла пішла додому, де й зателефонувала до поліції, після чого з сином пішли на місце події, куди приїхали співробітники поліції, яким потерпіла пояснила що сталося. Наступного дня їй зателефонувала знайома та повідомила, що її шукає чоловік, який хоче віддати їй документи, потерпіла зателефонувала вказаному чоловіку та вони домовилися про зустріч, під час якої чоловік віддав їй документи та сказав, що він знайшов їх на смітнику, проте потерпілу здивував той факт, що документи були чисті, сухі та не схожі на ті, що були на смітнику. Вказала, що на даний час примирилась з обвинуваченим, сподівалась, що факт притягнення його до кримінальної відповідальності буде для нього уроком, вважала, що на час розгляду справи обвинувачений змінився на краще, навіть зовнішньо, та просила суд суворо його не карати та не позбавляти його волі.

Крім повного визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердженні сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні, а саме:

-фактичними даними показань свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що ОСОБА_4 є його матір`ю та повідовив, що він перебував вдома, точної дати не пам`ятає, коли йому зателефонувала мати та попрохала відчинити двері квартири, після чого він побачив матір в брудних речах, остання йому пояснила, що її вдарили та відібрали сумку, після чого вони зателефонували до поліції та пішли оглянути місце нападу, де й зустріли поліцію. Свідок вказав, що його матір стала спілкуватися з поліцією, а він цим часом пройшов біля будинку та знайшов ремінець від сумки його матері. Також свідок пояснив, що наступного дня або через день, точно не пам`ятає, його матері зателефонував невідомий чоловік та повідомив, що знайшов документи, після чого свідок з матір`ю пішли на зустріч до цього чоловіка, останній сидів на лавочці в капюшоні. Вказаний чоловік віддав документи, сказав, що знайшов їх на смітнику та просив поліцію не повідомляти після чого свідок з матір`ю пішли. Свідок вказав, що вони з матір`ю здивувалися, що документи були чисті, сухі, тобто не схожі на ті, що знайшли на смітнику.

-Фактичними даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.12.2024, під час якого ОСОБА_8 , впізнав ОСОБА_6 як особу, яка 02 грудня 2024 року поблизу буд. АДРЕСА_2 віддала документи його матері.

-Фактичними даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.12.2024, під час якого ОСОБА_4 , впізнала ОСОБА_6 як особу, яка 01 грудня 2024 року наніс її удар в потилицю та 02 грудня 2024 року повернув документи.

-Фактичними даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.12.2024 за участю ОСОБА_6 , згідно з яким ОСОБА_6 на місці повідомив обставини скоєного ним 01 грудня 2024 року та добровільно повідомив місце, де він залишив сумку потерпілої в пакеті;

-Фактичними даними протоколу огляду, який проводився 20.12.2024 та під час якого оглядалась сумка чорного кольору з фрагментом ручки чорного кольору на два відділення, які закриваються на блискавку. На момент огляду в сумці знаходилися речі, а саме - обгортки, цукерка, шматки шоколаду, блістер від ліків, блиск для губ. На момент огляду ручка сумки пошкоджена, має ознаки браку.

-Фактичними даними протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.01.2025, згідно з яким ОСОБА_4 впізнала свою особисту сумку, яку обвинувачений заволодів 01.12.2024 шляхом зриву поблизу буд. 41 по вул. Вартових Неба в м. Харкові.

Аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_6 доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, тобто як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого та інші обставини справи.

Так, ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, раніше несудимий, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, у лікаря психіатра не перебуває, розлучений, працює неофіційно, має середньо-спеціальну освіту, раніше несудимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні мати похилого віку.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди, а саме добровільне повернення документів потерпілій.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відсутні.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення.

За змістом ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Суд зауважує, що у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №347/1360/17 (провадження № 51-3920км19) Верховний Суд зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен бути підтверджений матеріалами кримінального провадження.

Суд констатує критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним та щирість його розкаяння, вчинення ним дій, спрямованих на усунення заподіяної шкоди у вигляді повернення потерпілій документів, адже будь-яких цінних речей у належній потерпілій сумці не було, а також те, що, повертаючи потерпілій належні їй документи, обвинувачений не вимагав за це будь-якої винагороди. Крім того суд ураховує, що хоч інші речі обвинувачений потерпілій і не повернув, злякавшись викриття у скоєному, він загорнув їх у пакет, який в нього був в кармані, очевидно, щоб вони не пошкодились.

Суд ураховує також, що на запитання головуючого, чи не допускав обвинувачений, що коли він особисто повертав потерпілій належні їй документи, вона могла його впізнати, останній відповів, що допускав таке, але його мучило сумління і він був готовий до цього. Зазначив, що спочатку хотів зізнатись та майже зізнався, що це саме він скоїв напад на неї, але в останній момент злякався.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину полягає у добровільному зізнанню ним у вчиненому, повідомленні всіх обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та подальшій добровільній видачі ним під час слідчого експерименту речей потерпілої, якими він заволодів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України, зазначив що критично ставиться до вчиненого, щиросердно просить вибачення, дійсно засуджує свій вчинок і готовий нести відповідальність, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину під час досудового розслідування, добровільно повернув документи потерпілій.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як зазначено в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форми вини, мотиву, мети, способу, стадії вчинення, і т.ін.).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»..

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи сукупність установлених у справі обставин та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів проти власності, характер, ступінь тяжкості, мотивацію, суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше несудимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, проживає в цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, освіту, працює, що підтверджується наданою характеристикою з місця роботи, але працевлаштований неофіційно, тобто суб`єктивних ознак, які знижують ступінь суспільної небезпеки особи обвинуваченого, а також наявність декількох обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які встановлені при розгляді даної справи та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання відповідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, що раніше не притягувався ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, його ставлення до праці, поведінку на роботі та в побуті, та інші обставини справи, зокрема поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, перебування на утриманні обвинуваченого особи похилого віку - його матері, яка хворіє, потребує згідно з медичною довідкою медикаментозного амбулаторного та стаціонарного лікування, для чого потребує допомоги обвинуваченого, яку він їй надає, а також позицію потерпілої, яка не наполягала на покаранні у вигляді позбавлення волі, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України і звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, суд вважає необхідним встановити іспитовий строк в максимально допустимій тривалості, визначеній ст. 75 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_6 звільняється від призначеного покарання з випробуванням, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.

Цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 25 грудня 2024 року на жіночу сумку чорного кольору торгівельної марки «Balina», яка належить ОСОБА_4 зняти.

Питання про процесуальні витрати вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про притягненню експерта. Згідно акту № 12356 про витрати на проведення експертизи, дані витрати становлять 2 271,84 грн, які повинні бути стягнуті на користь держави.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 12356 від 18.12.2024 у розмірі 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 84 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 25 грудня 2024 року на жіночу сумку чорного кольору торгівельної марки «Balina», яка належить ОСОБА_4 зняти.

Речові докази: жіночу сумку чорного кольору торгівельної марки «Balina», оригінали документів посвідчуючи особу на ім?я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_2 , військовий квиток серія НОМЕР_3 вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4 згідно розписки.

Речові докази: DVD-R диски у кількості 5 штук зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1