Справа № 291/609/25
Провадження №1-кп/291/105/25
ВИРОК

іменем України

03 червня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000188 від 24.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , уродженця с. Бистрик Ружинського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, працюючого трактористом-машиністом СФГ «Україна», із середньою освітою, не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

в с т а н о в и в:

14.05.2025 близько 15:00 год ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували на присадибній земельній ділянці, що розташована в АДРЕСА_2 , де між ними виникла словесна суперечка. В цей же день, час та в цьому ж місці у ОСОБА_2 на ґрунті неприязних відносин, виник умисел направлений на спричинення фізичного болю ОСОБА_3 . Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення фізичного болю, ОСОБА_2 в цей же день, час та у вказаному місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, підбіг до ОСОБА_3 , де правою рукою умисно схопив останнього за шию, стиснувши її та кинув на землю, який впав в положенні на спину, чим завдав фізичний біль. В подальшому ОСОБА_2 умисно правою ногою притиснув в область грудної клітки ОСОБА_3 , заподіявши фізичний біль. В послідуючому ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_3 один удар кулаком правої руки в область правого плеча, чим завдав фізичний біль. В результаті чого ОСОБА_3 завдано фізичний біль та не спричинено тілесні ушкодження.

Крім того, 14.05.2025 близько 15:05 год на захист свого співмешканця ОСОБА_3 прибігла ОСОБА_4 , яка намагалась припинити неправомірні дії зі сторони ОСОБА_2 . В цей же час та в цьому ж місці у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виникла словесна суперечка. В цей же день, час та в цьому ж місці у ОСОБА_2 на ґрунті неприязних відносин виник умисел направлений на спричинення фізичного болю ОСОБА_4 . Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення фізичного болю, ОСОБА_2 в цей же день, час та у вказаному місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, підбіг до ОСОБА_4 схопив правою рукою останню за волосся на голові та став шарпати, чим завдав фізичний біль. Після чого ОСОБА_2 умисно наніс ОСОБА_4 два удари долонею правої руки в область лівої щоки та лівого вуха , чим завдав останній фізичний біль. В послідуючому ОСОБА_2 умисно наніс кулаком правої руки один удар в область потиличної ділянки голови ОСОБА_4 , чим завдав фізичний біль. В результаті чого ОСОБА_4 завдано фізичний біль та не спричинено тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, а саме - умисне завдання побоїв, вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором долучено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 надав письмову заяву, складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім того, в своїй заяві ОСОБА_2 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмові заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які визнані потерпілими у кримінальному провадженні, в яких вони зазначили про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, та висловили згоду з розглядом обвинувального акта щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КК України у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого, складену в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, заяв потерпілих, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст.ст. 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме - умисне завдання побоїв, вчиненя інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що згідно ст. 66 КК України пом`якшують його покарання, а саме - щире каяття, обтяжуючих вину обставин, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його відношення до вчиненого; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме надмірний тягар для особи.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Запобіжний захід відсутній.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та ст.382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області ОСОБА_1