Справа № 685/513/23
Провадження № 1-кп/685/8/25
В И Р О К

іменем України

18 серпня 2025 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2022 року за № 0000093, про обвинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізяслав Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, приватного підприємця, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, раніше судимого:

- 02 жовтня 2018 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 04 вересня 2020 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24 квітня 2022 року близько 14 год. ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 , на автомобілі марки ВАЗ-21051 білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 прибули до території Теофіпольської філії ПрАТ «Хмельницькгаз», розташованої по вул. Небесної Сотні, 2 в смт Теофіполь, для відшукання неповнолітнього ОСОБА_4 , 2006 року народження, щоб змусити його повернути ОСОБА_6 кошти, які той витратив на придбання викраденого ОСОБА_4 мобільного телефону, та вилученого 26 січня 2022 року працівниками поліції у ОСОБА_6 .

Виявивши ОСОБА_4 на галявині поблизу бетонного паркану, який перебував там з друзями однолітками з нагоди релігійного свята, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , реалізуючи виниклий злочинний намір незаконного позбавлення волі неповнолітнього потерпілого, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність вчинюваного, застосовуючи фізичну силу протиправно, відкрито, без дозволу самого неповнолітнього потерпілого, застосовуючи фізичну силу та погрози, змусили ОСОБА_4 сісти до салону автомобіля марки ВАЗ-21051 білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 , незаконно позбавивши його волі таким чином.

Після того, як ОСОБА_4 сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля, біля нього по обидва боки розмістилися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який також перебував там, а ОСОБА_5 сів за кермо та розпочав рух, чимостаточно позбавили потерпілого можливості вільно пересуватися та обирати місце свого перебування. Під час перебування в салоні автомобіля під час поїздки та прибуття на територію очисних споруд Теофіпольського цукрового заводу, розташованих на околиці смт Теофіполь, де утримували потерпілого до 14 год. 20 хв., не даючи змоги самостійно залишити її. В подальшому ОСОБА_6 з ОСОБА_5 автомобілем доставили ОСОБА_4 до бару «Наталі», розташованого по вул. Небесної Сотні, 1 в смт Теофіполь, де їх уже очікували поліцейські, приїхавши за викликом.

Незаконним позбавленням волі потерпілого ОСОБА_5 порушив вимоги статей 3, 19, 29, 33 Конституції України, згідно яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість; кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, а також вимоги статті 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою визначено, що кожен має право на свобода та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Своїми діями, які виразилися в незаконному позбавленні волі потерпілого ОСОБА_4 , вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України.

18 серпня 2025 року в смт Теофіполь між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, відповідно до якої обвинувачений повністю та беззаперечно визнає свою вину у вчиненні злочину, а потерпілий підтверджує факт примирення з обвинуваченим та його пробачення.

Сторонами визначена міра покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у виді 3 років позбавлення волі

Сторони також дійшли згоди щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації в уповноваженому органі з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання та роботи.

В ході судового розгляду обвинувачений повністю визнав свою вину, розкаявся та просив затвердити угоду.

Прокурор та потерпілий вважають за можливе затвердити угоду.

Заслухавши доводи обвинуваченого, прокурора, потерпілого та дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального та Кримінального Процесуального кодексів України, а тому вона підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому узгодженого покарання.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України щодо нетяжких злочинів, яким є злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, може бути укладена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим.

Обвинувачений погоджується на призначення йому узгодженого покарання. Йому роз`яснені судом та зрозумілі його права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, підстави звільнення від покарання та наслідки порушення умов звільнення, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.

Разом з тим, ОСОБА_5 приймав активну участь в обороні країни від збройного посягання з боку російської федерації, має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що його пом`якшують і обтяжують. Суд погоджується, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Потерпілому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судові витрати відсутні.

Автомобіль та мобільний телефон, вилучені в ході обшуку ОСОБА_5 , підлягають поверненню йому, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію та відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, власницею автомобіля є ОСОБА_8 , 1933 року народження, мешканка Криворізького району Дніпропетровської області.

Проте вона померла, про що 23 лютого 2022 року складений актовий запис про смерть, що підтверджується довідкою Теофіпольського відділу ДРАЦС у Хмельницькому районі Хмельницької області від 21 липня 2022 року.

Зважаючи на те, що умисел на викрадення потерпілого ОСОБА_4 у обвинуваченого ОСОБА_5 та у раніше засудженого ОСОБА_6 виник у день вчинення злочину 24 квітня 2022 року, тобто через два місяці після смерті власниці автомобіля, їй не могло бути відомо про можливе використання в майбутньому її автомобіля для вчинення злочину ОСОБА_5 ..

Оскільки стороною обвинувачення не доведено про обізнаність власниці автомобіля або її спадкоємців у його використанні зі злочинною метою, тому він не може бути конфіскований та підлягає поверненню обвинуваченому, як законному володільцю.

Також стороною обвинувачення не доведено, що вилучений мобільний телефон містить якісь відомості щодо домовленості ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про незаконне позбавлення волі потерпілого, тому підлягає поверненню обвинуваченому, як власнику.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним, укладену 18 серпня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

ОСОБА_5 , відповідно до ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю один рік, та, згідно частини 1 ст. 76 КК України, покласти на період іспитового строку на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- мобільний телефон марки ZTE моделі Блейз А5 ІМЕІ НОМЕР_2 / НОМЕР_3 з СІМ-картою Київстар № НОМЕР_4 та СІМ-картою Водафон № НОМЕР_5 (сейф-пакет № 7842780) та легковий автомобіль марки ВАЗ-21051 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору - повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копії вироку вручити сторонам негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1