Справа № 202/3621/25
Провадження № 1-кс/202/2803/2025
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лісоводи Городоцького району Хмельницької області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за контрактом, головного сержанта, командира 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СВ ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 11 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється СВ ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

12.04.2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане клопотання, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, було передано слідчому судді 12.04.2025 року.

Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що діючи в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний умисел, 10 квітня 2025, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі марки ВАЗ 2121 «Нива» зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , вирушили до домоволодіння АДРЕСА_2 , при цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були озброєні закріпленою за ними вогнепальною зброєю.

Так, приблизно о 20 год. 10 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_9 , приїхали до домоволодіння АДРЕСА_2 , де проникли на територію домоволодіння, а ОСОБА_8 залишився на вході до території домоволодіння з метою спостереження за тим, щоб незаконні дії вищевказаних осіб ніхто не бачив та не зміг перешкодити розбійному нападу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 почали здійснювати постріли із закріпленої за ними вогнепальної зброї в сторону вікон будинку, після чого ОСОБА_5 вибив віконну раму та разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_9 через вікно проникли до житла, потрапивши у коридор будинку за вказаною адресою, після чого пройшли до спальної кімнати, де побачили ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стояла поблизу ліжка.

Далі, реалізуючи протиправний умисел, спрямований на напад, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, та розуміючи, що такі є засобом для досягнення протиправної мети, ОСОБА_9 почав наносити хаотичні удари долонями та кулаками обох рук по тілу потерпілої та з метою подолання можливого опору зі сторони жінки та залякування останньої, направив автомат у сторону потерпілої, тим самим скоїли напад на неї.

Після чого, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_10 погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, демонструючи автомат, та погрожуючи його застосуванням, ОСОБА_7 висловив вимоги про надання їм грошових коштів, на що остання, усвідомлюючи свою безпорадність, реальну небезпеку для свого життя та здоров`я, не протидіючи погодилась та показала на підвіконня де в неї у сумці зберігались грошові кошти у сумі 7000 гривень, звідки вказані грошові кошти разом із сумкою взяв ОСОБА_5 та передав ОСОБА_9 .

В продовження своїх злочинних дій ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування такого насильства, (розбою), в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його наслідки, бажаючи їх настання, наказав ОСОБА_7 здійснити постріли у бік потерпілої з метою залякування, та разом із ОСОБА_9 покинув будинок через вікно.

ОСОБА_7 , виконуючи наказ ОСОБА_5 , перебуваючи у спальній кімнаті разом із ОСОБА_10 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на залякування останньої, направив автомат у сторону потерпілої та здійснив не менше двох пострілів у бік останньої, тим самим скоїв напад на неї, після чого також покинув будинок.

Маючи на меті обернення викрадених грошових коштів та документів свою користь та подальше розпорядження ними на власний розсуд, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , утримуючи незаконно здобуті грошові кошти та документи при собі, з місця вчинення злочину зникли, завдавши тим самим ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 грн., тобто ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, вчиненого в умовах воєнного стану поєднаному з проникненням у житло, з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

11 квітня 2025 року головного сержанта ОСОБА_5 затримано в порядку ст. ст. 207, 208 КПК України.

11 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України - вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбою), поєднаному з проникненням у житло, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства до начальника. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків.Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний вчинив вбивство, в умовах воєнного стану та бажання підозрюваного уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного, тим самим утворюють склади кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст. 407 та ч.4 ст. 408 КК України.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 11 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

11 квітня 2025 року головного сержанта ОСОБА_5 затримано в порядку ст. ст. 207, 208 КПК України.

11 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України - вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи (розбою), поєднаному з проникненням у житло, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких, та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При заявлені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, ураховано та не порушено вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Отже, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 кримінально протиправного діяння.

Також, слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.

За таких умов, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею враховано, що підозрюваний має середню освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є військовослужбовцем, раніше не судимий, однак лише такі обставини, на переконання слідчого судді, не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177,178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насилля або погрозою його застосування.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити підозрюваному розмір застави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , з місцем дислокації АДРЕСА_3 строком до 09.06.2025 року, без визначення застави.

Визначити строк дії ухвали до 09.06.2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 17.04.2025 року о 14 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1