Справа №: 398/2745/25
провадження №: 1-кс/398/660/25
УХВАЛА

Іменем України

"08" травня 2025 р. м. Олександрія

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Стручкова Л.І. розглянувши скаргу ОСОБА_1 щодо незаконного утримання особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану в порядку ст.206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся в порядку ст.206 КПК України до слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області зі скаргою щодо незаконного утримання його сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В скарзі вказує на те, що 06.05.2025 року о 08:45 год. біля стадіону «Ворскла» по АДРЕСА_1 , його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було незаконно затримано та примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , де тримають по теперішній час.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 3 КПК України передбачено, що саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За загальним правилом слідчий суддя місцевого суду здійснює свої повноваження, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог ст.32 КПК України щодо територіальної підсудності.

Зазначені правила слід застосовувати і до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена кримінальним процесуальним законом.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом, як того вимагають стаття 7 Загальної декларації прав людини та частина перша статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Правилами про підсудність забезпечується також рівність усіх громадян перед законом і судом (стаття 24 Конституції України та стаття 10 КПК України). Чітко встановлена законом підсудність як прояв цієї конституційної засади набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (рішення у справі «Фельдман проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 1978 року № 7360/76 у справі «Лео Занд проти Австрії» зазначено, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», а й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом», у частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює усю організаційну структуру судів включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом», орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

Відповідно до положень стаття 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Як зазначено в скарзі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тримається в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, вказані вище обставини свідчать, що дана скарга територіально не підсудна слідчому судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Враховуючи вказане, скарга ОСОБА_1 , подану в порядку ст.206 КПК України, підлягає поверненню, як не підсудна слідчому судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Водночас ОСОБА_1 роз`яснюється право на звернення з даною скаргою до слідчого судді за місцем знаходження ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), тобто, до Київського районного суду м. Полтава, який розташований по АДРЕСА_3 .

Керуючись ст.ст. 110, 233, 234, 235, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 щодо незаконного утримання особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , подану в порядку ст.206 КПК України повернути заявнику для подачі до належного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: Л.І. Стручкова