ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 384/351/25

№пр. 1-кп/384/58/2025

09 вересня 2025 року с-ще Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Вільшанка Кіровоградської області кримінальне провадження №0000341 від 10 липня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, охоронника, одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого, яка брала участь в судовому

засіданні в режимі відеоконференції - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Положеннями статті 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», з 24.02.2022 на території України оголошено загальну мобілізацію у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань.

Указами Президента України строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався, зокрема Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №236/2025 від 15.04.2025, затвердженого Законом №4357-ІХ від 16.04.2025, строк проведення загальної мобілізації продовжено з 09.05.2024 на 90 діб, тобто до 07.08.2025.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації військовозобов`язані зобов`язані з`явитись на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 28.11.2024 №11/465 рядовий запасу ОСОБА_3 , 1972 року народження, визнаний здоровим та придатним до проходження військової служби.

09.06.2025 ОСОБА_3 , будучи визнаним придатним до проходження військової служби, перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , під час вручення йому працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 повістки для прибуття 10.06.2025 о 08:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого направлення до військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України для проходження військової служби за мобілізацією, від прийняття повістки відмовився, аргументуючи це небажанням проходити військову службу.

Таким чином ОСОБА_3 , будучи придатним до військової служби, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, достовірно знаючи про введення на всій території України із 24.02.2022 воєнного стану, проведення на території України загальної мобілізації та про обов`язок з`явитися о 08:00 год. 10.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшого направлення до місця несення військової служби в Збройних силах України, не маючи передбачених ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову, та даних, які б вказували на його непридатність для несення військової служби, у порушення вимог ст.65 Конституцій України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, у зазначені дату та час до місця виклику, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , о 08:00 год. 10.06.2025 не з`явився, не маючи на те поважних причин, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

09 вересня 2025 року між начальником Вільшанського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 .

У відповідності до ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 336 КК України, яка ніким не оспорюється.

За умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати вину в обсязі пред`явлених підозри та обвинувачення у судовому провадженні. Поряд з цим сторонами узгоджено покарання ОСОБА_3 за ст.336 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки із застосуванням ст. 75 КК України.

Крім цього, у даній угоді відображено роз`яснені обвинуваченому та прокурору наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить усі необхідні реквізити, визначені ст. 472 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України, аналогічні доводи захисника, який також вказав про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, обвинуваченого ОСОБА_3 , який наполягав на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та ч.4 ст.474 КПК України йому роз`яснені та зрозумілі. Крім того ОСОБА_3 зазначив, що повністю, безумовно та беззастережно визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, повідомивши у своїх показаннях усі обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що зазначені в обвинувальному акті, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні, оскільки він вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, а тому його дії кваліфіковано вірно за ст.336 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Потерпілий у даному кримінальному провадженні відсутній, а шкода завдана лише суспільним інтересам. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права та наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 4 ст. 474 та ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурор також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, узгоджена сторонами міра покарання ОСОБА_3 відповідає вимогам ст.65 КК України.

При цьому, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме щирого каяття, враховуючи думку учасників судового провадження, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України. Дана міра покарання, узгоджена між прокурором та ОСОБА_3 є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Укладена у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, ст.472, ч.ч.4, 6 ст.474 КПК України, невідповідність угоди вимогам ч.7 ст.474 КПК України у суді не встановлена.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгоджених між ним та прокурором міри та виду покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 вересня 2025року у кримінальному провадженні, внесеному 10 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000341, укладену між начальником Вільшанського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази: лазерний диск формату СD-R з відеозаписом від 09.06.2025, зробленим за допомогою пристрою з функцією відеозйомки, на якому зафіксовано факт вручення повістки ОСОБА_3 та розписку про отримання бойової повістки за 09.06.2025 ОСОБА_3 , яку поміщено до спеціального пакету WAR - 1134960 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1