Справа № 359/3768/25
Провадження № 1-кп/359/517/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною та відео фіксацією кримінальне провадження № 0000276, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2025, що надійшло до суду з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорна Кам`янка, Маньківського району Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

12 лютого 2025 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по автодорозі «М-03» зі сполученням «Київ-Харків-КПП Довжанський», рухаючись зі сторони с. Іванків Бориспільського району Київської області в напрямку м. Бориспіль, перебуваючи на перехресті автодороги М-03 та автодороги «Т-10-37» у межах Бориспільського району Київської області, здійснюючи при цьому маневр повороту ліворуч за напрямком свого руху, проявив злочинну недбалість, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги пункту 10.1 відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та пункту 16.13 відповідно до якого «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному напрямку по автодорозі М-03 сполученням «Київ-Харків-КПП Довжанський» зі сторони м. Бориспіль у напрямку с. Іванків Бориспільського району Київської області. В результаті події водій автомобіля «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до КНП «Бориспільська Багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження, у вигляді: садна волосяної частини голови та правого колінного суглобу, вивих голівки правої стегнової кістки, закритий уламковий перелом задньої стінки правої кульшової западини, закритий перелом діафізу лівої ліктьової кістки, які оцінюються в сукупності та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я більш як 21 день.

Грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої потерпілому ОСОБА_4 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення. Фактичні обставини справи не оспорював. Його дії кваліфікуються за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Таку кваліфікацію дій ОСОБА_5 суд вважає правильною.

Під час судового засідання обвинуваченим було подано клопотання про закриття даного кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 46 КК України.

Водночас, потерпілий ОСОБА_4 та його представник надав заяву про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та у судовому засіданні посилається на те, що ОСОБА_5 добровільно відшкодував йому моральну та матеріальну шкоду, він немає до обвинуваченого будь-яких претензій. Стахова компанія ПрАТ «Страхова компанія «Перша»» у межах полісу № 220146391, відшкодувала компенсацію понесену на лікування та продовжує виплату моральної компенсації в межах полісу. Він з обвинуваченим примирився, тому просив кримінальне провадження закрити. Угоду про примирення підписував добровільно та просив суд її затвердити.

Відповідно до Постанова ВСУ №5-27кс16 від 31.03.2016, Суд наголошує, що примирення є комплексним, міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованого на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину. На забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають «складні» зв`язки між принципами публічності і диспозитивності. Враховуючи високі стандарти, які існують у сфері захисту людини та основоположних свобод, і більшу рішучість, яка відповідно й неминуче вимагається при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства. Суд надає особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок.

Отже, суд вважає, що для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес». Функціональне призначення категорії інтерес у кримінальному процесі є невід`ємною складовою природи цього феномену. У цьому контексті суд так само приділяє увагу функціям інтересу, які не можуть бути залишені поза увагою, враховуючи, що питання, порушене заявником, розглядається в площині кримінального процесу.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за примиренням в порядку ст. 46 КК України. Крім того зазначив, що потерпілий надав йому розписку щодо відшкодування завданих збитків. Претензій до нього немає. Вони примирилися, про що свідчить угода, яка подана до суду.

Захисниця у судовому засіданні підтримала волевиявлення позицій обвинуваченого та потерпілого, зауважила, що будь-яких перешкод задоволенню даного клопотання немає.

Прокурор підтримав клопотання та не заперечує проти його задоволення. Зазначив, що це волевиявлення потерпілого та обвинуваченого, що не є порушенням чинного законодавства України, тому просив угоду про примирення затвердит, а кримінальне провадження закрити на підставі ст.46 КК України.

Вивчивши клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 у зв`язку із примиренням його з потерпілим, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.п. 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час судового засідання повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Встановлено, що дії ОСОБА_5 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення під час керування транспортним засобом правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. ОСОБА_5 раніше не судимий. Вчинене ним кримінальне прапвопорушення є необережним. Заява потерпілого ОСОБА_4 угода підтверджує, що вони примирилися. З пояснень наданих потерпілим вбачається, що ОСОБА_5 відшкодував йому завдані збитки, він немає до обвинуваченого матеріальних та моральних притензій. Між обвинуваченим та потерпілим відбулося примирення.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_5 можливо звільнити від кримінальної відповідальності, кримінальне провадження належить закрити.

Враховуючи, що судом прийнято рішення про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, що не є реабілітуючою підставою, слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані з призначенням і проведенням судових експертиз в розмірі 38167 грн. 20 коп.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2025 на автомобіль марки «MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням якого перебував ОСОБА_5 ; автомобіль марки «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , скасувати.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.123 КПК України витрати пов`язані із зберіганням і пересиланням речей і документів, здійснюються за рахунок Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 (далі - Порядок), визначено правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Згідно п.20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Згідно п.32 Порядку фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, яким визначено правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Пунктом 32 цього Порядку встановлено, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Спільним наказом Генеральної прокуратури України, Державної податкової адміністрації України, Верховного суду України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України та Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, затверджено Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду.

Відповідно до абз. 4 п. 13 вказаної Інструкції витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок Держави.

З огляду на наведені положення вбачається, що витрати на зберігання речових доказів в кримінальному провадженні покриваються за рахунок коштів державного бюджету, а саме: за рахунок бюджетних коштів, передбачених для утримання органу, що здійснив передачу відповідних доказів на зберігання, або ж безпосереднього за рахунок держави у випадку передачі таких доказів на зберігання іншій установі чи підприємству.

З наведеного вище вбачається, що власники транспортних засобів не повинні нести фінансовий тягар щодо утримання їх автомобілів під час розгляду кримінального провадження, а власні автомобілі повинні отримати безоплатно з території штраф майданчика.

На підставі викладеного та керуючись ст. 46, ч. 1 ст. 286 КК України, ст.ст. 42, 100, 124, 284, 318, 323, 324, 350, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності у порядку ст. 46 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження № 0000276, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави України, процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 38167 гривень 20 копійок.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2025 на автомобіль марки «MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням якого перебував ОСОБА_5 ; автомобіль марки «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання ухвалою суду законної сили, а саме: автомобіль марки «MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням якого перебував ОСОБА_5 належить повернути у володіння власника безоплатно. Автомобіль марки Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , належить повернути у володінні власника безоплатно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_1