Справа № 455/1428/25
Провадження № 1-кс/455/260/2025
У Х В А Л А

22 липня 2025 року м. Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши подане у кримінальному провадженні №0000364 від 19.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 КК України, слідчим СВ ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , клопотання про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст клопотання

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого, вказує, що 18.07.2025 у ВнП № 1 Самбірського РВП поступило телефонне повідомлення від начальника 3-ї групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС Нижанковичі (тип Б) ВПС «Смільниця» (тип Б) ОСОБА_5 про те, що 18.07.2025 о 14:40 год. у міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Нижанковичі- Мальховичі», слідуючи на виїзд з України, прибув громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який маючи бронювання, не мав дозволу роботодавця на виїзд за кордон під час відпустки та котрий за сприяння в безперешкодному перетині державного кордону України надав старшому прикордонних нарядів в даному пункті пропуску лейтенанту ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 50 доларів США.

Під час проведення огляду місця події 18.07.2025 із робочого столу у службовому приміщенні працівників державної прикордонної служби, розташованому в пункті пропуску для автомобільного сполучення через державний кордон України «Нижанковичі-Мальховичі» вилучено грошові кошти, які згідно свідчень ОСОБА_5 , їй передав в якості неправомірної вигоди ОСОБА_6 , а саме - одну грошову купюру номіналом 50 доларів США 2017 року випуску із серійним номером: РВ69770530 С, котру опечатано в спецпакет нацполіції з № 3429948.

Згідно свідчень начальника 3-ї ірупи інспекторів прикордонного контролю ВІПС Нижанковичі (тип Б) ВПС «Смільниця» (тип Б) ОСОБА_5 - ОСОБА_6 під час перевірки документів, які надають право виїзду за кордон у мовах дії правового режиму воєнний стан, пред`явив витяг із електронної системи «РЕЗЕРВ+» який підтверджує його бронювання Медичним реабілітаційним центром МВС України «Перлина Прикарпаття» та наказ про його відпустку, однак, для виїзду за межі території України у мовах дії правового режиму воєнний стан ОСОБА_6 не вистачало письмового дозволу роботодавця на виїзд за кордон. Під час розмови із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 пояснив, що він не має такого дозволу та просив випустити його за межі території України, за що він подякує. Після того, як ОСОБА_6 пішов до свого автомобіля та невдовзі повернувшись до службового приміщення ДПСУ, він приніс папку зі своїми документами, в якій між документами була вкладена одна грошова купюра номіналом 50 доларів США, котру разом із документами ОСОБА_6 передав в руки ОСОБА_5 .

Оскільки вищевказане майно (грошові кошти) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, для досягнення завдання кримінального провадження із встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення метою збереження речових доказів, слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на зазначене майно.

2. Позиції учасників провадження в судовому засіданні

Повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання прокурор та власник майна своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались.

3. Кримінальне процесуальне законодавство

Арешт майна це один із передбачених статтею 131 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження, направлений на забезпечення його дієвості, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1 статі 170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (частина 2 статі 170 КПК України).

Арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, та у такому випадку накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям належності матеріальних об`єктів до речових доказів, а саме, що ці об`єкти, та відповідно, майно на яке накладається арешт: (1) були знаряддям вчинення кримінального правопорушення; (2) зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; (3) є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом (пункт 1 частини 2, з урахуванням положень частини 3 статті 170 та статті 98 КПК України).

4. Мотиви суду при вирішенні клопотання

4.1 Обґрунтована підозра та ступінь тяжкості правопорушення

Встановлені статтею 132 КПК України загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешту майна, не допускають їх застосування, якщо слідчий та прокурор не доведуть, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Результати вивчення та аналізу матеріалів клопотання, а також доводів слідчого на його обґрунтування, дозволяють стверджувати про належний, для поточного етапу досудового розслідування, рівень обґрунтованості тверджень слідчого про те, що кримінальне правопорушення дійсно мало місце.

При цьому, слід звернути увагу на те, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей визначає, що вчинення вищевказаного кримінального правопорушення є вірогідним та достатнім з точки зору можливості накласти арешт.

Отже, слідчим надано суду достатню, для поточного етапу досудового розслідування, сукупність доказів на підтвердження обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

4.2 Мета арешту

Метою арешту майна слідчий вказує забезпечення збереження речових доказів. Можливість накладення арешту для досягнення такої мети передбачена частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України.

Постановою слідчого майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналіз доданих до клопотання документів переконує суд в тому, що наразі існує сукупність підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям належності матеріальних об`єктів до речових доказів.

4.3. Співрозмірність обмеження права та завдань провадження

Майно, питання про накладення арешту на яке наразі вирішується судом це рухоме майно, відтак, у випадку незастосування арешту, це майно може бути без особливих зусиль приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або перетворене, після чого пошук та встановлення відомостей про обставини кримінального правопорушення буде істотно утруднений.

В той же час, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, і хоча у такому випадку реалізація права власності частково обмежується, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними та співмірними з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

5. Висновки суду

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що клопотання про арешт майна подано на передбаченій кримінальним процесуальним законом підставі та для досягнення легітимної мети збереження речових доказів у кримінальному провадженні. Ця мета може бути досягнута шляхом застосування арешту майна, що у даному випадку буде розумним та співрозмірним обмеженням права власності з огляду на завдання кримінального провадження.

Керуючись статтями ст. 2, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), а саме - 1 купюру номіналом 50 доларів США 2017 року випуску, серійний № РВ69770530С.

Заборонити відчуження, використання і розпорядження цим майном.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1