Справа № 309/3014/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/566/24, за апеляційною першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 24.07.2024.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, вдівець, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 332 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та органах місцевого самоврядування на строк 02 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 02 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме 24.07.2024.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у виді домашнього арешту в нічний час доби залишено без змін.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 23.04.2024 на: мобільний телефон марки «РОСО», який належить ОСОБА_9 і який упаковано у спеціальний пакет № PSP1238464; мобільний телефон марки «Редмі», що належить ОСОБА_10 і який упаковано у спеціальний пакет № PSP1238463; мобільний телефон марки «Флай», що належать ОСОБА_11 і який упаковано у спеціальний пакет № PSP1238462; мобільний телефон марки «Редмі», що належить ОСОБА_8 і який упаковано у спеціальний пакет № PSP1238466; мобільний телефон марки «Редмі», що належить ОСОБА_12 і який упаковано у спеціальний пакет № PSP1238465; грошові кошти в сумі 4000 доларів США (40 купюр номіналом по 100 доларів США), які упаковано у спеціальний пакет № PSP1238467; автомобілі марки ВАЗ21150, д. н. з. НОМЕР_1 ; марки «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , які вилучено та поміщено на арешт майданчик Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

-2-

Речові докази: мобільний телефон марки «РОСО», який належить ОСОБА_9 , мобільний телефон марки «Редмі», що належить ОСОБА_10 , мобільний телефон марки «Флай», що належать ОСОБА_11 , мобільний телефон марки «Редмі», що належить ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «Редмі», що належить ОСОБА_12 , повернуто власникам; автомобіль марки ВАЗ 21150, д. н. з. НОМЕР_1 повернуто власнику ОСОБА_8 ; автомобіль марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_2 , повернуто ОСОБА_13 .

Згідно вироку, «досудовим розслідуванням встановлено, що 21.04.2024 ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, зустрівся по вул. Тиса у смт Вишково Закарпатської області із громадянами України ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким у зв`язку із введенням на території України «Воєнного стану» і обмеженням виїзду за кордон осіб чоловічої статі з числа громадян України віком від 18 до 60 років, у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію», заборонено виїзд закордон, та які мали намір виїхати за межі України, шляхом незаконного перетину державного кордону України, поза межами пункту пропуску.

21.04.2024 приблизно о 16 год під час даної особистої зустрічі по вул. Тиса в смт Вишково Хустського району Закарпатської області, біля магазину «24», ОСОБА_8 сприяючи незаконному переправленню через державний кордон України, роз`яснив ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що на транспортному засобі марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_3 , який він замовив у якості таксі, їх буде доправлено до с. Шаян Хустського району Закарпатської області, де у подальшому їх зустріне особа, яка проведе їх лісосмугою до державного кордону України для подальшого перетину. Крім того, ОСОБА_8 надав поради ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що до державного кордону України вони йтимуть близько 20 хв, де після його перетину їм необхідно буде знайти працівників поліції Румунії, а у разі їх відсутності у найближчому селі Республіки Румунії попросити мешканців викликати поліцію для отримання статусу біженців.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_8 наказав ОСОБА_13 , який надавав послуги таксі та не усвідомлював злочинних намірів ОСОБА_8 , спрямованих на незаконне переправлення вказаних осіб через державний кордон України, на автомобілі марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_3 , відвезти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , до вул. Озерна у с. Шаян Хустського району Закарпатської області, а він рухатиметься за ними вслід на власному автомобілі марки ВАЗ 21150, д.н.з. НОМЕР_1 .

Тоді ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , прибувши до вул. Озерна в с. Шаян Хустського району, з метою незаконного перетину державного кордону України та подальшого руху лісосмугою у бік державного кордону України, в напрямку 172 прикордонного знаку, керуючись порадами та підказками, які їм надав ОСОБА_8 , вийшли із автомобіля марки «Пежо», д.н.з. НОМЕР_3 , де 21.04.2024 приблизно о 17 год були затримані працівниками Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, а саме незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинених щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення,

-3-

передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та органах місцевого самоврядування на строк 02 (два) роки. Посилається на те, що мотивувальна частина вироку не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , встановленого та визнаного доведеним судом першої інстанції, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, сторона обвинувачення зазначає, що суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного йому як основного, так і додаткового покарання з випробуванням. При цьому, суд належним чином не врахував характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпечність, а також положення ст. 77 КК України.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого та захисника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, приймається до уваги те, що вказані особи вважаються належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, оскільки захисник-адвокат ОСОБА_17 повідомлений за допомогою смс-повідомлення, про що свідчить відповідна довідка, а ОСОБА_8 повідомлення про час та місце судового засідання надіслано відповідно до вимог закону, однак таке повернулось до апеляційного суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Указане свідчить про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення сторони захисту про час та місце розгляду кримінального провадженні і вони вважаються належним чином повідомленими. Разом з тим, від обвинуваченого не надходило заяви про відкладення апеляційного розгляду на інший день та відомостей про поважність причин його неявки, а клопотання захисника-адвоката ОСОБА_17 про відкладення апеляційного розгляду справи не береться до уваги, оскільки жодних доказів, які б підтверджували наведені в ньому обставини (зайнятість в іншій справі та перебування обвинуваченого на військовій службі), не надано. Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що відповідно до вимог ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу й просила вирок суду скасувати та призначити кримінальне провадження до нового розгляду в суді першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

-4-

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку, у разі визнання особи винною зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення та його наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшують або обтяжують покарання.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і ухваленні вироку щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції не дотримався, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тягне за собою скасування вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані у своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в його діях інкримінованого кримінального правопорушення та визнав його винним за вказаною нормою кримінального закону.

Разом з тим, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, які встановлені досудовим розслідуванням, що фактично унеможливлює розуміння того, які ж обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

З огляду на вищезазначене, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, зокрема у зв`язку з відсутністю чіткого формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 332 КК України,

-5-

яке визнано судом доведеним, викликає обґрунтовані сумніви у правильності висновків суду щодо наявності в діях обвинуваченого конкретного кримінального правопорушення, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: у постановах Верховного Суду від 01.03.2018 по справі № 466/9158/14-к; від 22.03.2018 по справі № 521/11693/16-к; від 04.07.2023 у справі № 127/12269/20, тощо.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини, у кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє і Сассі проти Франції» від 25.03.1999 № 25444/94, п. 52; справа «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 № 23969/94, п. 58; справа «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006 № 42780/98, п. 34).

Таким чином, допущені судом першої інстанції порушення вимог ст. 374 КПК України не можуть бути усунуті шляхом зміни вироку або шляхом ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до вироку суду, зокрема його мотивувальної частини, не вбачається, які ж обставини, який обсяг обвинувачення було встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що відсутність формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст. 42 КПК України, що в силу положень ст. 412 цього Кодексу також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до вимог ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження вирок підлягає скасуванню.

Окрім того, згідно ч. 5 ст. 27 КПК України, під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим і здійснюється в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

При перевірці матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що судом не забезпечено належну фіксацію судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8

-6-

Так, у матеріалах кримінального провадження відсутній журнал судового засідання, в якому розглядалось кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , натомість міститься журнал судового засідання від 23.07.2024 у кримінальному провадження за ч. 1 ст. 190 КК України щодо ОСОБА_18 (а. к. п. 75-76).

Таке ж порушення стосується і звуко- та відеозапису судового розгляду, оскільки до матеріалів кримінального провадження долучено диск, на якому міститься звуко- та відеозапис судового засідання від 23.07.2024 у кримінальному провадження за ч. 1 ст. 190 КК України щодо ОСОБА_18 , а звуко- та відеозапис судового засідання, в якому розглядалось кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , відсутні.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо не виконано вимоги про фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження в суді першої або апеляційної інстанції.

Факт порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону щодо фіксації судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 позбавляє апеляційний суд можливості здійснити перевірку дотримання судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 349 КПК України, у порядку якої відбувся судовий розгляд.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

Інші доводи сторони обвинувачення, зокрема, які стосуються застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі положень ст. 75 КК України, та призначення обвинуваченому покарання, підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки під час нового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , оскільки апеляційний суд не має права вирішувати наперед ці питання, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності, у тому числі доводам сторони обвинувачення про необґрунтоване звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Тому, вимоги апеляційної скарги прокурора про ухвалення апеляційним судом нового вироку щодо ОСОБА_8 не можуть бути задоволені. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що під час апеляційного розгляду прокурор частково підтримала апеляційну скаргу та просила призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції і не клопотала про дослідження тих чи інших доказів.

-7-

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню, вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 24.07.2025 - скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 24.07.2024 щодо ОСОБА_19 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді