Справа №639/4630/25
Провадження №1-кп/639/340/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 17 червня 2025 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 03.06.2025 р. о 19.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до кімнати АДРЕСА_3 , де на ґрунті давно сформованих особистих неприязних відносин, вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_4 , з якою він перебуває у офіційному шлюбі. Саме в той час вирішив спричинити ОСОБА_4 , тілесні ушкодження будь-якого ступеню тяжкості. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 спочатку підійшов до нічого непідозрюючої ОСОБА_4 , яка перебувала в положенні стоячи, а потім, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи фізичну перевагу над жінкою, проявляючи надмірну агресію, умисно, із застосування фізичної сили, передбачаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, схопив своєю правою рукою за волосся потерпілої ОСОБА_4 , а долонею лівої руки наніс не менше трьох ударів, які прийшлися в ділянку верхньої губи та надалі ОСОБА_3 , відпустивши волосся потерпілої ОСОБА_4 наніс їй не менше шести ударів долонями обох рук, які прийшлися в ділянку обличчя потерпілої ОСОБА_4 , від чого остання втратила рівновагу та впала на підлогу, на спину, при цьому забившись потилицею. Після цього, ОСОБА_3 , бажаючи продовжити своє протиправне діяння, спрямоване на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 діючи умисно, маючи фізичну перевагу над жінкою, проявляючи надмірну агресію, із застосуванням фізичної сили, передбачаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 перебуваючи в положенні стоячи над потерпілою ОСОБА_4 , яка в цей час лежала на спині, обличчям до гори, наніс їй не менше трьох ударів долонями обох рук, які прийшлися в ділянку обличчя потерпілої, від чого остання втратила свідомість. Надалі, ОСОБА_3 , вважаючи виконаними до кінця усі свої дії, щодо спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_4 самостійно припинив свої протиправні дії, у зв`язку з тим, що вона втратила свідомість. В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 , наступні тілесні ушкодження: голови дев`ять синців в лівій скроневе тім`яній ділянці, в лобній ділянці зліва, в лівій скроневій ділянці, в проекції лівої виличної дуги, в проекції лівої гілки нижньої щелепи, в лівій щічній ділянці, на завитку лівої вушної раковини, на лівому крилі носа, на шкірі верхньої губи, що поширюється на шкіру нижньої губи біля лівого кута рота, крововилив із забійною раною на тлі на червоній каймі верхньої губи, що поширюється на слизову, на тлі якого в проекції 2-5 зубів зліва вбачається рана. Правої верхньої кінцівки: три синці по згинальній поверхні правого передпліччя в середній третині, по тильній поверхні правої кисті в проекції п`ясних кісток 2, 3, 5 пальців. Лівої верхньої кінцівки: п`ять синців по задній поверхні лівого плеча у верхній, по задній поверхні лівого плеча у середній третині, по розгинальній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, по тильній поверхні лівої кисті в проекції п`ясних кісток 3, 4 пальців. За ступенем тяжкості синці, кожний окремо є легкими тілесними ушкодженнями, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я чи не значної стійкої втрати працездатності та маються незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, крововилив із забійною раною на тлі та перелом носових кісток без зміщення, кожне окремо є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 днів), що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09-1027/2025 від 18.06.2025 р.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є особами, які спільно не проживають однією сім`єю, але перебувають у офіційному шлюбі між собою, та характер насильства відповідає критеріям, визначених у ст. 1, 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень, пов`язаних із домашнім насильством.

Відповідальність за вчинення зазначеного вище кримінального проступку передбачена ч. 2 ст. 125 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви ОСОБА_3 , яка булла підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлен з порядком апеляційного оскарження вироку суду та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З аналогічною заявою про можливість розгляду провадження в спрощеному порядку звернувся потерпіла ОСОБА_4 .

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Даними про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, одружений, раніше несудимий, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого є: вчинення кримінального проступку особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд, враховуючи обставини скоєного кримінального правопорушення, кваліфікує протиправне діяння обвинуваченого як таке, що пов`язане із домашнім насильством, з таких підстав.

Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 у справі № 453/225/19 зауважив, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» (далі Закон № 2227-VIII), який набрав чинності 11.01.2019, внесено зміни до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (далі - Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Як наголошується у Стамбульській конвенції (ст. 2), її положення застосовуються до всіх форм насильства щодо жінок, у тому числі до домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.

У контексті зазначеного «злочином, пов`язаним із домашнім насильством» слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Відповідно до статті 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників (частина 1 статті) Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, застосовуються до особи, яка на момент вчинення домашнього насильства досягла 18-річного віку (частина 2 статті) Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців (частина 3 статті).

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої необхідно застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників строком 3 місяці.

На переконання суду, такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та формування у свідомості обвинуваченого уявлення про неминучість покарання, у разі вчинення кримінального правопорушення.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався. Прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу під час судового провадження не заявлялось. Враховуючи наведене, а також засади змагальності та диспозитивності кримінального провадження, суд не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Наведене відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати у справі відсутні, речові докази також відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1