Справа № 158/1107/25
Провадження № 1-кс/0158/395/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 представника власника майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000269 від 19.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області звернувся слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000269 від 19.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 18.04.2025 року, на автомобільній дорозі, що в с. Криничне, Луцького району Волинської області було зупинено автомобіль марки «MAN» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив колоди деревини породи дуб без відповідних документів про її походження.

Під час огляду місця події, проведеного 18.04.2025 року, на автомобільній дорозі поблизу с. Криничне, Луцького району Волинської області за географічними координатами 50.0212257, 25.5731302 виявлено та вилучено автомобіль марки «MAN» із р.н. НОМЕР_1 із колодами деревини породи дуб, в кількості 23 (двадцять три) штуки кубомасою 9,6 метрів кубічних, які перебували на момент вилучення у володінні ОСОБА_7 .

Згідно постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 19.04.2025 року, вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги, що вищевказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вищевказане майно.

Слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 та прокурор Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 у судовому засіданні, кожен зокрема, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні, кожен зокрема, заперечили щодо задоволення вказаного клопотання та просили відмовити у накладенні арешту на майно.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши матеріали справи, кримінального провадження №0000269 від 19.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000269 від 19.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Як вбачається із витягу з ЄРДР №0000269 від 19.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, на автомобільній дорозі, що в с. Криничне, Луцького району Волинської області було зупинено автомобіль марки «MAN» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив колоди деревини породи дуб без відповідних документів про її походження.

Частиною 1 ст. 246 КК України встановлено кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Відповідно до протоколу огляду місця події, проведеного 18.04.2025 року, на автомобільній дорозі поблизу с. Криничне, Луцького району Волинської області за географічними координатами 50.0212257, 25.5731302 виявлено та вилучено автомобіль марки «MAN» із р.н. НОМЕР_1 із колодами деревини породи дуб, в кількості 23 (двадцять три) штуки кубомасою 9,6 метрів кубічних, які перебували на момент вилучення у володінні ОСОБА_7 , які в подальшому постановою слідчого від 19.04.2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000269 від 19.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частини 1 - 3 ст. 170 КПК України передбачають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів. В такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Разом з тим, з матеріалів клопотання вбачається, що факт придбання деревини підтверджується договором поставки товару №01/04/2025 від 01.04.2025 року, рахунком-фактури №СФ-0000023 від 17.04.2025 року та видатковою накладною №РН-0000005 від 17.04.2025 року.

Нормами ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норми закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ст. 170 ч. 1 цього Кодексу. Крім того, відповідно до ст.173 ч. 2 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Однак, всупереч вимогам ст. ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням слідчий не вказав яким чином буде досягнута мета накладення арешту збереження речових доказів, як це визначено ч. 2 ст. 170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту, в межах ознак вчинення кримінального правопорушення та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Водночас, жодних доказів стороною обвинувачення щодо незаконності походження вилученої деревини, в тому числі їх незаконного зберігання, перевезення, не подано, в той час, як правомірність перевезення та набуття цієї лісодеревини підтверджена документально власником та його представником у судовому засіданні.

Тобто, слідчим жодним доказом не доведено, що виявлена на автомобілі марки «MAN» із р.н. НОМЕР_1 лісодеревина отримана внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Незаконність походження лісодеревини є лише припущеннями і жодним чином необґрунтованою підозрою органу досудового розслідування, жодних доказів для підтвердження факту незаконності походження вилученої лісодеревини не надано.

Варто також зазначити, що у клопотанні про арешт майна немає жодного посилання на можливість незаконного походження зазначеної лісодеревини, яка була вилучена разом з іншим майном, немає також жодних відомостей в обґрунтування факту завдання шкоди та її розміру у кримінальному провадженні, як це встановлено об`єктивною стороною ст. 246 КК України.

Саме по собі визнання майна речовим доказом постановою слідчого, ще не свідчить про те, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасового вилученого майна.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що слідчим не доведено сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, та не доведено, що вилучене в ході проведення огляду місця події майно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, тобто, що зазначене майно відповідає визначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України критеріям, у зв`язку з чим на таке майно відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України не може бути накладено арешт, а тому у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173, 175 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000269 від 19.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України відмовити.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 23.05.2025 року.