Справа №127/9692/25
Провадження №1-кп/127/330/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.12.2024 за № 0000905, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заявив письмове клопотання, яке підтримав обвинувачений, про повернення обвинувального акта прокурору з підстав, наведених у письмовому клопотанні, зокрема у зв`язку з тим, що встановлені під час досудового розслідування обставини не відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, в ньому міститься недостовірна інформація, яка не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення та формулюванню обвинувачення. Виклад таких хибних відомостей пред`явленого обвинувачення є суттєвим порушенням права на захист, оскільки позбавляє обвинуваченого можливості бути повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення зокрема й для того, щоб реалізувати можливість підготуватися до захисту. Вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, тому просив суд повернути обвинувальний акт прокурору.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заявив письмові клопотання, які підтримав обвинувачений, про зміну та скасування запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_3 , яке мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2025 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб та визначено заставу в сумі 663 835 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. 12 лютого 2025 ОСОБА_3 звільнено з-під варти на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2025, після внесення ОСОБА_6 363 835,00 грн та ОСОБА_7 300 000,00 грн застави, на загальну суму 663 835 гривень. Кошти, які були внесені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в якості застави за ОСОБА_3 , є позикою останнього, відповідно до чого, він зобов`язаний ці кошти повернути заставодавцям в найкоротший термін. Крім того, обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, не притягувалась до кримінальної відповідальності. Крім того, у ОСОБА_3 поганий стан здоров`я, його було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Таким чином, ОСОБА_3 потребує постійного та системного нагляду та лікування очей. З моменту застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді застави він сумлінно виконував всі покладені на нього ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2025 процесуальні обов`язки, визначені ст. 194 КПК України, строк дії цих обов`язків у передбаченому КПК України порядку не продовжувався, відтак, ризики встановлені ухвалою слідчого судді, передбачені ст. 177 КПК України, на час розгляду даного клопотання зменшилися. ОСОБА_3 повністю виконує покладені на нього процесуальні обов`язки та не чинив будь-яких спроб переховуватися від суду, не чинив спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не чинив будь-яких спроб незаконно впливати на сторін та учасників цього кримінального провадження, не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, добровільно здав закордонний паспорт. Вищезазначені обставини вказують, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 може бути забезпечена із застосуванням до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. З урахуванням конкретних обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , є підстави для зміни йому запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які в повному обсязі забезпечать виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, оскільки підстави вважати, що останній буде ухилятись від суду, чи іншим чином перешкоджати правосуддю на даний час відсутні. Виходячи з наведеного, у разі зміни запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання, наявні підстави згідно ст. 182 КПК України для повернення застави заставодавцям ОСОБА_6 у розмірі 363 835,00 грн та ОСОБА_7 у розмірі 300 000,00 грн, відповідно.

Крім того, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 заявив письмове клопотання про скасування арешту на грошові кошти, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2025, яке мотиваване тим, що 08.02.2025 постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 визнано речовими доказами у к/п № 0000905 від 20.12.2024 вилучені в ході обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 - грошові кошти в іноземній валюті в загальній сумі 2500 доларів США, а саме 25 банкнот номіналом по 100 доларів США кожна. 14.02.2025 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області клопотання заступника начальника відділу Вінницької обласної прокуратури про накладення арешту на майно було задоволено. Накладено арешт на грошові кошти в іноземній валюті в загальній сумі 2500 доларів США, а саме 25 банкнот номіналом по 100 доларів США кожна. При цьому власниця даних грошових коштів - ОСОБА_8 під час розгляду судом клопотання слідчого про накладення арешту в судовому засіданні не була присутньою, оскільки її жодним чином не було повідомлено про дату, час та місце розгляду питання щодо накладення арешту на належні їй гршові кошти. Відтак, прийняти участь у процесі ОСОБА_8 не могла по причині незалежній від неї. Вилучені кошти не містять на собі слідів кримінального правопорушення. Відповідно, відсутність можливості їх огляду під час судового провадження, не вплине на повноту судового розгляду чи на дієвість кримінального провадження. До того ж, клопотань щодо дослідження судом вилучених та арештованих коштів, як речових доказів сторони кримінального провадження впродовж судового розгляду не заявляли. Отже, відсутні будь-які обставин, які б виправдовували необхідність збереження арешту, накладеного на вилучені кошти в сумі 2500 доларів США, з підстав їх віднесення до речових доказів. В свою чергу позбавлення добросовісного власника майна можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, суперечить положенням КПК України, оскільки у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право ОСОБА_8 мирно володіти своїм майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а тому є необхідність зняття арешту та передачі майна власнику. Оскільки в даному кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі дії щодо речового доказу - грошових коштів в іноземній валюті в загальній сумі 2500 доларів США та беручи до уваги факт непризначення та непроведения будь-яких експертиз, їх подальше зберігання у визначеному місці, є безпідставним. Таким чином, враховуючи, що передача речового доказу - грошових коштів власнику ОСОБА_8 не зашкодить будь-яким чином кримінальному провадженню, клопотання про зняття арешту просить задовольнити.

Також, на адресу суду від ОСОБА_10 надійшло клопотання про скасування арешту на автомобіль, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025, яке мотиваване тим, що 08.02.2025 після затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_3 , було проведено обшук автомобіля марки Mercedes-Benz з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні ОСОБА_3 . В ході проведення зазначеного обшуку, було виявлено та вилучено, окрім іншого, власність ОСОБА_10 - вищевказаний автомобіль марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик ГУНП у Вінницькій області. Також, 08.02.2025 вилучене майно, зокрема автомобіль марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000905 від 20.12.2024 та приєднано до матеріалів провадження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025 клопотання заступника начальника відділу Вінницької обласної прокуратури про накладення арешту на майно задоволено та накладено арешт зокрема на автомобіль марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , який поміщено на спеціальний майданчик ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17. При цьому власника даного транспортного засобу - ОСОБА_10 , під час розгляду судом клопотання слідчого про накладення арешту в судовому засіданні не було, оскільки його жодним чином не було повідомлено про дату, час та місце розгляду питання щодо накладення арешту на належний йому транспортний засіб. Про наявність ухвали про арешт ТЗ заявник дізнався лише при отриманні повідомлення слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області про накладення арешту на майно від 24.02.2025 №841/24-2025. Арешт автомобіля порушує права ОСОБА_10 володіти та розпоряджатися своїм майном. Окрім того, зберігання вказаного транспортного засобу на відкритому повітрі при надмірних температурних погодних умовах призведе до погіршення технічного стану та неможливості його використання за належністю. З огляду на викладене та з урахуванням того, що автомобіль оглянутий під час досудового слідства, були зафіксовані сліди кримінального правопорушення, автомобіль не належить обвинуваченому і він не може бути об`єктом, на який буде звернено стягнення для відшкодування майнової шкоди, не підлягає спеціальній конфіскації, є підстави вважати, що арешт, який було накладено, порушує конституційне право власника на володіння та користування своєю власністю, а тому є необхідність зняття арешту та передачі майна власнику. Оскільки в даному кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі дії щодо речового доказу - автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , та беручи до уваги факт не призначення та непроведения будь-яких експертиз, то подальше перебування та зберігання на майданчику ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17, є безпідставним. Таким чином, враховуючи, що передача речового доказу - автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 власнику - ОСОБА_10 не зашкодить будь-яким чином кримінальному провадженню, тому клопотання про скасування арешту просить задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заявлені клопотання та просив їх задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, зазначені захисником обставини не є підставами для повернення обвинувального акта. Просив в задоволенні клопотання захисника відмовити. Заперечив проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 та повернення суми застави заставодавцям, оскільки запобіжний захід у виді застави є саме тим запобіжним заходом, який взмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які наразі не перестали існувати, та гарантувати виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Також заперечив проти задоволення клопотань адвоката ОСОБА_5 заявленого в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту на грошові кошти, оскільки грошові кошти, на які накладено арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні, судовий розгляд наразі не розпочато, дослідження доказів не здійснювалося, крім того, санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачене покарання у виді позбавленням волі з конфіскацією майна. Проти задоволення клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту на автомобіль не заперечував.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, а також клопотання та додані до них матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Процедура складення обвинувального акта регламентована статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, статтею 291 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням тощо.

Аналіз змісту обвинувального акта у даному кримінальному провадженні свідчить про те, що при його складанні дотримано вимог статті 291 Кримінального процесуального кодексу України.

В обвинувальному акті викладені анкетні відомості щодо обвинуваченого а також фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказані дані про час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, форму вини та сформульовано обвинувачення.

Отже, суд вважає, що обставини, вказані захисником, не становлять перешкод для призначення судового розгляду кримінального провадження, під час якого пред`явлене обвинувачення повинно доводитися стороною обвинувачення.

Крім того, суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання, суд не може оцінювати фактичні обставини кримінального провадження та докази, на які посилається захисник у своєму клопотанні, оскільки це, відповідно до вимог ст.ст. 314, 315 КПК України, не є предметом дослідження під час підготовчого судового засідання, а підлягає встановленню під час судового розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів.

Натомість під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

На підставі викладеного суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акта не містить посилань на недоліки обвинувального акта, які б об`єктивно перешкоджали суду призначити судовий розгляд кримінального провадження, а тому суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акта є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу та повернення суми застави заставодавцям, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2025 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави в сумі 663 835 грн та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У зв`язку із внесенням застави ОСОБА_3 звільнено з-під варти.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи заявлене у підготовчому судовому засіданні клопотання, суд не вирішуючи питання доведеності вини обвинуваченого, бере до уваги наявність обгрунтованої підозри, міру покарання яка йому загрожує у разі доведення вини, інформацію про вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, місце проживання, майновий стан.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, раніше не судимий, та хоча і має постійне місце проживання, однак не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, в зв`язку з чим соціальні зв`язки обвинуваченого не можна визнати стійкими.

Також суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків зберігається до дослідження показань свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, обвинувачений ОСОБА_3 може здійснювати на них незаконний вплив.

Окрім того, суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачений, свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування обраного запобіжного заходу.

Тому суд дійшов висновку, що запобіжний захід у виді застави взмозі забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Водночас, найм`якший запобіжний захід - у виді особистого зобов`язання, який просить застосувати захисник, не зможе в повній мірі забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а тому у задоволенні клопотань слід відмовити.

Суд також зауважує, що посилання захисника на добросовісне виконання обвинуваченим своїх обов`язків не спростовує і не нівелює ризики, які зазначені вище. Виконання покладених обов`язків є обов`язковим для особи, щодо якої вони застосовані.

Поруч з цим, оцінючи доводи захисника, при розгляді клопотання, не залишається поза увагою суду процесуальна поведінка обвинуваченого, який за час застосування до нього запобіжного заходу у виді застави, умови застосованого запобіжного заходу не порушував, з`являвся на всі виклики та виконував свої обов`язки, що також переконує суд в тому, що запобіжний захід у виді застави є саме тим запобіжним заходом, який, на даному етапі кримінального провадження, може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, на переконання суду, запобіжний захід у виді застави наразі покликаний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Водночас, попри надані фактичні дані щодо особи обвинуваченого, зміна запобіжного заходу на більш м`який, у виді особистого зобов`язання, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу є необґрунтованим та задоволенню не підлягає .

Вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_5 , заявлене в інтересах ОСОБА_8 , про скасування арешту на грошові кошти, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2025 та клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту на автомобіль, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що під час проведення досудового розслідування ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2025, накладено арешт на майно, вилучене 08.02.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме на грошові кошти в іноземній валюті в загальній сумі 2500 доларів США, а саме 25 банкнот номіналом по 100 доларів США кожна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025, накладено арешт на майно, вилучене 08.02.2025, під час обшуку автомобіля Mercedes-Benz з державним номерним знаком НОМЕР_1 , та на автомобіль Mercedes-Benz д.н.з НОМЕР_1 , який відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_10 . Вказаний автомобіль поміщено на спеціальний майданчик ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Генерала Арабея, 17.

Вказані грошові кошти та автомобіль, постановами слідчого від 08.02.2025 визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Однак, дослідивши матеріали заявлених клопотань, суд дійшов висновку, що в клопотаннях не обґрунтовано існування правових підстав для скасування арештів та не надано жодних доказів на підтвердження того, що у застосуванні арештів вказаного майна відпала потреба.

Крім того, суд зазначає, що санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, а саме що наразі кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження. Станом на день розгляду клопотань не відпали підстави накладення арештів на вказане майно, яке визнане речовими доказами в кримінальному провадженні.

Крім того, суд зазначає, що сторона захисту звернулася до суду із клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору, зокрема у зв`язку з тим, що вважає, що встановлені під час досудового розслідування обставини не відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, в ньому міститься недостовірна інформація, яка не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення та формулюванню обвинувачення.

Суд вважає, що зняття арештів на даній стадії судового провадження, може ускладнити розгляд кримінального провадження вподальшому та під час судового розгляду може виникнути потреба у дослідженні даних доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Статтею 100 ч. 9 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що заявниками не доведено, що в застосуванні арештів майна відпала потреба або арешти накладено необґрунтовано, тому суд вважає, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту на грошові кошти, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2025, та клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту на автомобіль, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025, слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 174, 177, 183, 194, 291, 314, 315 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

В задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про зміну та скасування запобіжного заходу - відмовити.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 про скасування арешту на майно - грощові кошти, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2025 - відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту на майно - автомобіль, накладеного ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2025 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя