КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/171/2025 Категорія - ч. 4 ст. 152 КК України
Єдиний унікальний номер 741/1181/19 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8

потерпілої (в режимі ВКЗ) ОСОБА_9

законного представника потерпілої (в режимі ВКЗ) ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000083 за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2020 року, яким

ОСОБА_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лихачів, Носівського р-ну, Чернігівської обл., громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції станом на 14 квітня 2019 року), та призначено покарання у виді 11 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_13 визнаний винуватим в тому, що 14 квітня 2019 року близько 15.00 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті, насильно завів потерпілу у житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2 , чим подолав її волю до опору.

У подальшому, використовуючи безпорадний стан потерпілої в силу її малолітнього віку, роздягнув її, оголивши при цьому статеві органи, торкався їх губами та пальцем руки, після чого пальцем руки проник в статевий орган потерпілої, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді слабко-виражених розривів дівочої перетинки розміром до 0,1-0,2 см з дрібними крововиливами темно-червоного кольору та гіперемією довкола них, які відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, тобто, вчинив із ОСОБА_9 дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням пальця руки.

Цим же вироком:

- строк відбування покарання обвинуваченому обчислюється з моменту його фактичного затримання на виконання даного вироку;

- на підставі ч. 2 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_13 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 квітня 2019 року по 19 березня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

- запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_13 у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання вирком законної сили залишено обраний, із застосуванням електронних засобів контролю та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України;

- вирішено питання речових доказів;

- арешту майна.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_13 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, та виправдати на підставі пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що з оскаржуваним вироком неможливо погодитись, оскільки судом першої інстанції було прийнято до уваги виключно позицію сторони обвинувачення та застосовано вибіркову оцінку доказів, які було надано стороною обвинувачення.

Як наголошує захисник, позиція сторони захисту полягає у тому, що під час досудового розслідування було допущено істотні порушення:

- не з`ясовано всі події, які передували ймовірній події кримінального правопорушення, взагалі не з`ясовано тривалість та конкретний механізм ймовірної події кримінального правопорушення;

- не з`ясовано, як саме відбулася ймовірна подія кримінального правопорушення, які саме та в який спосіб ймовірно вчинив дії ОСОБА_13 , як узгоджуються об`єктивні дані (вік, стан здоров`я, тілобудова обвинуваченого) з показаннями, згідно з якими він одночасно тримав руки потерпілої, затуляв їй рот та вчиняв пальцем ґвалтівні дії;

- враховуючи відсутність об`єктивних доказів, що підтверджували б фізичний контакт між ОСОБА_13 та потерпілою (відсутні сліди як на руках, так і на статевих органах), не з`ясовано, у чому причини відсутності таких доказів, чи була можливість у потерпілої чи в обвинуваченого позбутися від таких слідів, та як така можливість могла бути реалізована;

- не з`ясовано причини суперечностей між показаннями свідків;

- взагалі не здійснено дій щодо з`ясування осіб, які могли бути свідками ймовірної події кримінального правопорушення, якими є сусіди або інші особи, які могли бути поруч з місцем події. Проте, було враховано виключно показання членів родини потерпілої;

- слідством втрачено або приховано (знищено) процесуальний документ, який зафіксував допит (опитування) малолітньої потерпілої відразу після виклику на місце події працівників поліції. Про складення такого документу свідчить свідок ОСОБА_14 . З показань свідка вбачається, що потерпіла не повідомляла про будь-які розбещувальні або інші протиправні дії ОСОБА_13 ;

- слідством було умисно чи неумисно пошкоджено фотоматеріали, на яких було зафіксовано місце події (при цьому згідно з показаннями свідків на місці події були відсутні сліди боротьби);

- не з`ясовані обставини про інші можливі протиправні дії щодо потерпілої (згідно показань свідка ОСОБА_15 лікарі повідомили, що пошкодження статевих органів було не першим, слідчий ОСОБА_16 повідомила, що потерпіла, нібито, вказувала і на інші випадки протиправних дій щодо неї, але слідчий не вважала за необхідне це розслідувати, адже це «лише слова»);

- слідством взагалі не розглядалися інші версії події, окрім винних дій ОСОБА_13 (даний факт визнано слідчим ОСОБА_16 у судовому засіданні), що суперечить принципам та завданням кримінального судочинства;

- слідством не з`ясовано, з яких причин ОСОБА_15 мала намір відмовитися від своєї заяви щодо протиправних дій ОСОБА_13 .

На переконання апелянта, зазначене дозволяє стверджувати, що під час досудового розслідування не було доведено факт здійснення протиправних дій ОСОБА_13 щодо потерпілої, а проведене досудове розслідування носить вкрай однобічний та упереджений по відношенню до ОСОБА_13 характер.

Захисник зазначає про те, що судом першої інстанції не було вжито заходів щодо з`ясування всіх обставин справи згідно з клопотаннями, які подавалися стороною захисту, а саме, не було призначено проведення повторного слідчого експерименту; не було проведено допит експертів, які проводили комісійну експертизу та склали висновок №19 від 3 квітня 2020 року, незважаючи на суперечність висновку вимогам нормативних документів; не було допитано спеціаліста-поліграфолога; не було надано можливість проведення дослідження експертом-психологом.

Що стосується неповноти судового розгляду, то захист акцентує увагу на тому, що стороною захисту під час досудового розслідування подавалось клопотання про проведення додаткового слідчого експерименту, яке обґрунтовувалося недоліками та неповнотою проведеної слідчої дії. Однак, слідчим було залишено без задоволення зазначене клопотання без жодної мотивації. Проте, про проведення слідчого експерименту сторона захисту взагалі не повідомлялась та не була запрошена для участі у ньому. За таких обставин, на переконання захисника, була відображена картина виключно «зі слів» потерпілої сторони та без з`ясування об`єктивної можливості певних подій та спроможності показань. Окрім того, як зазначає захисник, при проведенні слідчого експерименту поза увагою слідчого було залишено цілий ряд суттєвих обставин.

Захисник наголошує, що стороною обвинувачення стверджується, що обвинувачений «реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті, насильно завів потерпілу у житловий будинок». Проте, вказана обставина не підтверджується матеріалами досудового розслідування та показаннями свідків та потерпілої, яка під час попереднього судового засідання надала показання, у яких містяться суперечності. Зокрема, як вказується в апеляційній скарзі, потерпілою стверджувалось, що ОСОБА_13 прийшов на місце, яке зветься мешканцями с. Лихачів як «місток», який знаходиться неподалік її домогосподарства та домогосподарства ОСОБА_13 , де у той час перебувала потерпіла та її молодша сестра. Протиріччя виявляється у тому, що потерпіла неоднозначно вказує на перебіг подальших подій. Спочатку потерпіла стверджувала, що ОСОБА_13 підійшов до неї, пообіцяв шоколадку, вона вільно погодилась і добровільно пішла з ним до його будинку, насильства та примусу щодо неї не застосовувалось. Далі, у процесі судового допиту, показання змінились на кардинально протилежні: стверджувалось, що ОСОБА_13 взяв її за руку, почав тягнути, а потерпіла впиралась. Тотожні з другим варіантом показання надавались потерпілою і під час досудового розслідування. Захисник вважає, що під час проведення досудового розслідування взагалі не приділено уваги дослідженню подій, що відбувались на так званому «містку», на шляху між ним та домогосподарством ОСОБА_13 .

Також апелянт зазначає про те, що матеріали досудового розслідування містять протоколи слідчих експериментів від 16 квітня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_9 та її матері - свідка ОСОБА_17 . Згідно з цими протоколами, слідчі експерименти відтворювали лише події, що відбувались в межах дому ОСОБА_13 . Окрім того, захисник посилається на те, що матеріали досудового розслідування містять протокол огляду місця подій від 14 квітня 2019 року, згідно з яким оглядався лише дім на території домогосподарства ОСОБА_13 та кімната, яка вказується як місце вчиненого злочину. Під час судового засідання здійснювались допити можливих очевидців таких подій - мешканців вул. Центральна у с. Лихачів, домогосподарства яких знаходяться поблизу вказаних місць подій ( ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ), які засвідчили, що не спостерігали будь-яких примусових або насильницьких заходів з боку ОСОБА_13 у той момент, не чули галасу, криків.

На переконання сторони захисту, поза увагою суду залишився той факт, що мати потерпілої - ОСОБА_17 під час досудового розслідування і під час судового допиту як свідка вказала, що бачила, як її донька ОСОБА_21 стояла біля дверей господарства ОСОБА_13 , щось робила із замком, підтверджувала, що її діти, коли граються на вулиці, перебувають під її спостереженням. З цих показань випливає, що певна частина вулиці Центральної, у т.ч. вхід до господарства ОСОБА_13 , перебуває у полі зору та під візуальним контролем старших осіб з сім`ї ОСОБА_22 .

Захисник звертає увагу, що під час одного з судових засідань допитано співробітника слідчого відділу Носівського відділення поліції Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ст. лейтенанта ОСОБА_16 , яка проводила досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням та вказала, що вказаний «мостик» не оглядався, жодних заходів на дослідження цього місця, шляху між ним та домогосподарством ОСОБА_13 , не вчинено. Крім того, як вказує апелянт, матеріали досудового розслідування містять протокол освідування ОСОБА_9 від 14 квітня 2019 року, згідно з яким тілесних ушкоджень у потерпілої особи не виявлено. Відповідно, як наголошує захисник, твердження про те, що ОСОБА_13 застосовував фізичний примус до ОСОБА_9 не знаходить об`єктивного підтвердження, єдиним підтвердженням є досить суперечливі показання потерпілої особи.

З метою повного і всебічного дослідження всіх обставин справи, на думку захисника, необхідно було провести додатковий слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_13 , в ході проведення якого, на підтвердження або спростування показань потерпілої, обвинуваченого, свідків, додатково з`ясувати і відтворити обставини, на які вказувалося у відповідному клопотанні. Зокрема, сама потерпіла під час судового допиту вказала, що, коли разом з обвинуваченим потрапила до кімнати, обвинувачений штовхнув її на край дивану, став на коліна, почав роздягатись і тримав потерпілу рукою. Після цього він почав роздягати її, цілувати у статеві органи, торкатись їх пальцем, вчинив проникнення у статеві органи. При цьому потерпіла плутано пояснює, як саме обвинувачений міг одночасно закривати рукою їй рота, тримати рукою, щоб вона не виривалась, і вчиняти ґвалтівні дії пальцем, при тому, що обвинувачений весь час стояв на колінах біля краю дивану. Тотожні за сутністю відомості містяться у протоколі слідчого експерименту від 16 квітня 2019 року. Враховуючи фізіологічні особливості будови тіла обвинуваченого (наявність досить об`ємного живота), на переконання захисника, таке розміщення у просторі одночасно з виконанням вказаних дій об`єктивно є досить складним для обвинуваченого, та такі відомості підлягають додатковій перевірці.

Крім того, як наголошує захисник, ані під час досудового розслідування, ані під час судового допиту потерпілій не ставилось питань стосовно деталей вчиненого зґвалтування, не ставились питання про часові проміжки усіх подій у кімнаті загалом, про тривалість вчинених проникнень, кількість проникнень, інтервали між ними, глибину проникнень, яким саме пальцем (пальцями) вчинялись, загальну часову тривалість контакту обвинуваченого зі статевими органами потерпілої. Отримання відповідей на вказані питання, на переконання захисника, дозволило б значно розширити коло питань, що можуть бути поставлені на розгляд експертам судово-медичних установ. Єдині дані, як наголошує захисник, що вказують на механізм нанесення виявлених пошкоджень, це відомості з протоколу допиту потерпілої від 16 квітня 2019 року, де вона вказує, що обвинувачений «засовував палець та шевелив», відомості з протоколу допиту потерпілої від 14 квітня 2019 року із застосуванням відеозапису, де потерпіла вказала, що проникнення вчинялось «пальцями».

Окремо апелянт звертає увагу, що у матеріалах кримінального провадження наявний Висновок експерта № 100 від 16 липня 2019 року, який містить відомості про те, що виявлені у потерпілої ОСОБА_9 ушкодження дівочої перетинки могли утворитися за механізмом удару не значної сили з дією тиснення та наступним розтягуванням. Такого ж висновку щодо механізму нанесення ушкодження дійшли експерти, що склали Висновок експерта №19 від 6 квітня 2020 року. Жодних конкретизацій або вказівок на можливі дії або інші фактори впливу, які за своїм механізмом подібні до вказаного, не надано. Це у сукупності з відсутністю більш точного і повного описання дій, що були вчинені обвинуваченим, на переконання захисника, утворює значну прогалину у відтворенні картини подій і, як наслідок, не дає змогу встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого і виявленими пошкодженнями дівочої перетинки у потерпілої.

Особливо сторона захисту акцентує увагу на тому, що потерпіла і під час слідчого експерименту від 16 квітня 2019 року, і під час судового допиту свідчила про те, що контакт з її статевими органами припинився тим, що до кімнати увійшла її мати. Тобто, за словами потерпілої, на момент появи її матері у кімнаті місця подій обвинувачений ще продовжував вчиняти ґвалтівні дії. Під час судового допиту свідок ОСОБА_17 стверджувала, що на шляху до кімнати вона чула, як обвинувачений вимовив фразу: «Ти ж, ОСОБА_9 , не придумай нічого, що щось тут було міжду нами, ми просто граємся». Схопивши ручку двері, вона побачила, що обвинувачений та її донька знаходяться у сидячому положенні, одна нога обвинуваченого закинута на потерпілу. Жодних безпосередньо ґвалтівних дій матір`ю потерпілої не спостерігалось. Тобто, виходячи лише зі співставлень показань потерпілої та її матері стосовно подій, що вказують на ґвалтівні дії, виявляються протиріччя стосовно моменту закінчення ґвалтівних дій, розташування осіб в межах кімнати на момент появи свідка ОСОБА_17 у кімнаті, де відбувались події. Захисник робить висновок про те, що ані під час досудового розслідування, ані під час судового розгляду не здійснено всіх можливих заходів, спрямованих на отримання відомостей для відтворення якнайповнішої картини подій, що траплялись у будинку домогосподарства ОСОБА_13 , а, окрім того, під час судового розгляду виявлено значну сукупність протиріч у показаннях різних осіб, а отримані Висновки експертів не дають змоги встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченого та виявленими у потерпілої тілесними ушкодженнями дівочої перетинки.

Апелянт вважає, що лише проведення повторного (додаткового) слідчого експерименту з врахуванням тих питань, на які посилалася сторона захисту, дозволить отримати більш цілісну інформацію про події, що відбувались 14 квітня 2019 року на території вулиці Центральної в с. Лихачів та на території домогосподарства ОСОБА_13 . Отримана інформація дасть більше підстав для підтвердження або спростування свідчень осіб, дасть змогу доповнити картину подій новими деталями, що мають істотне значення для встановлення істини по справі.

Окремо захисник наголошує на тому, що вважає упередженим висновок експерта № 73 від 15 квітня 2019 року (з доповненням у вигляді висновку № 100), у зв`язку з чим було подано клопотання про проведення комісійної експертизи. Водночас, враховуючи, що будь-яке спростування висновків експертизи № 73 вказувало б на порушення, допущені експертом, сторона захисту просила провести огляд потерпілої ОСОБА_9 в Київському міському клінічному бюро судово-медичних експертиз, а не в Чернігівському, до якого територіально відноситься судмедексперт ОСОБА_24 . Враховуючи, що судмедекспертом ОСОБА_24 було встановлено «почервоніння в ділянці піхви», і для того, щоб вважати це ознакою насильницьких (розбещувальних) дій та виключити неохайне утримування зовнішніх статевих органів, глистяних інвазій тощо, на переконання захисника, необхідно було провести повторний огляд з інтервалом 3-5 днів, чого зроблено не було, і є прямим порушенням вимог Правил проведення судово-медичних експертиз (обстежень) з приводу статевих станів в бюро судово-медичної експертизи, затверджені наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року. Крім того, в ході судового розгляду стороною захисту було повідомлено суд про те, що сторона захисту звернулася до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з клопотанням щодо проведення психологічного дослідження. У подальшому було отримано інформацію про прийняття експертною установою клопотання до роботи та необхідність здійснення оплати, що і було здійснено стороною захисту. Судом було приєднано до матеріалів справи відповідні документи, проте відмовлено в оголошенні перерви для отримання висновку експертної організації. При цьому, як зазначає захисник, питання, поставлені на вирішення спеціалістів, мають істотне значення для вирішення справи, оскільки для огляду експертам було надано відеоматеріали від 14 квітня 2019 року та 16 квітня 2019 року, які містять інформацію про поведінку, реакції потерпілої в перші дні після ймовірної події кримінального правопорушення. Також сторона захисту просила проаналізувати відповіді на питання, адже отримання кваліфікованих відповідей на питання має дуже істотне значення для повного та всебічного вирішення справи.

Захисник наголошує, що при оцінці доказів суд не звернув увагу на наявні протиріччя, що істотно позначаються на встановлені картини подій, що відбувались у кімнаті місця подій, а, підсумовуючи показання свідків та потерпілої з цього питання, на переконання захисника, єдиним доказом того, що ОСОБА_13 насильно завів потерпілу ОСОБА_9 на територію свого господарства є суперечливі та плутані показання потерпілої, при тому, що значна кількість осіб, що могли бути свідками цього, у тому числі і сама мати потерпілої, не спостерігали описаних дій з боку ОСОБА_13 . Оскільки не були проведені всі необхідні слідчі дії, захисник вбачає у цьому істотне порушення права на захист обвинуваченого.

Окрім того, як зазначає апелянт, за показаннями свідка ОСОБА_10 ,він із дружиною проникли на територію господарства ОСОБА_13 і, не вагаючись, одразу пішли до дома, не оглянувши двір та інші приміщення. ОСОБА_25 залишився біля входу в будинок, оскільки не хотів забруднити підлогу в домі, а його дружина сама пішла в дім по кімнатах. Ці показання, як вказує захисник, суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_9 , які стверджували, що ОСОБА_10 разом із ОСОБА_17 були в кімнаті, яка є місцем подій. Далі, прочекавши декілька хвилин, з дому спочатку вийшли його дружина та донька, дружина повідомила, що ОСОБА_13 зґвалтував їх доньку. Одразу за ними вийшов ОСОБА_13 , який сказав, що між ними нічого не було. ОСОБА_26 сказала, що коли вона зайшла до кімнати, то в ОСОБА_13 були спущені штани, і в ОСОБА_9 вони теж були спущені. Вони покинули територію домогосподарства, пішли до себе додому. Через декілька хвилин до їх домогосподарства прийшов ОСОБА_13 , просив не викликати поліцію, казав, що нічого не робив. Проте йому сказали, що поліцію вже викликали, і він пішов до себе, відкрив ворота, вигнав машину та поїхав. Проте, як наголошує захисник, показання вказаного свідка містять суперечності з показаннями інших осіб, а саме, за показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 є ще одним свідком ймовірних ґвалтівних дій проти його доньки, однак, сам свідок заперечує свою присутність у вказаному місці. Враховуючи показання потерпілої, момент закінчення ґвалтівних дій пов`язується з появою у кімнаті місця подій її матері, а отже і її батько, який зайшов наступним за матір`ю, та є можливим свідком контакту ОСОБА_13 зі статевими органами потерпілої ОСОБА_9 . Однак, Вказані протиріччя не були досліджені судом при наданні оцінки доказів судом.

Також захисник наголошує на тому, що мати потерпілої - ОСОБА_17 хотіла забрати заяву. При цьому ніхто на неї не тиснув, не погрожував, матеріально не зацікавлював, нічого не пропонував. Вона погодилась поїхати та забрати заяву з відділення поліції. У Носівському відділенні поліції, за показаннями свідка ОСОБА_17 , її впустили на другий поверх, вона йшла до кабінету слідчого та на шляху почала розуміти, що не хоче забирати заяву. Її зустріла слідча ОСОБА_16 , яка сказала їй, що потрібно зробити експертизу, і тоді буде видна доля справи. Ніхто на неї не тиснув, не залякував тим, що через неправдиве повідомлення про злочин в неї заберуть дітей. Однак, як зазначає апелянт, вказаним показанням суд не надав жодної оцінки. З усіх показань, наданих свідком ОСОБА_17 , суд надав оцінку лише тим показанням, які стосуються подій у кімнаті, вказаної як місце подій. При цьому показання судом сприйняті некритично, без взаємозв`язку з іншими показаннями цього свідка, які суперечать показанням інших свідків. Крім того, як наголошує захисник, свідок ОСОБА_17 була присутня під час огляду ОСОБА_9 у приміщенні жіночої консультації Ніжинського пологового будинку, де її дитину оглядав лікар-гінеколог ОСОБА_27 та судово-медичний експерт ОСОБА_24 . Свідок стверджувала, що при огляді були присутні десь з сім лікарів, всі дивились і сказали, що пошкодження утворились не в перший раз, що дівоча перетинка її доньки містить ушкодження, які були заподіяні ще раніше. Однак, вказані показання не знайшли свого підтвердження при судовому допиті ОСОБА_27 та ОСОБА_24 . Крім того, як зазначає захисник, свідком ОСОБА_17 надавались свідчення, згідно з якими ОСОБА_13 неодноразово чіплявся до неї із сексуальним підтекстом, натякав на статеві зносини з нею, демонстрував їй статеві органи, пропонував вступити у статевий зв`язок. Такі дії неодноразово повторювались, проте, незважаючи на такі розпусні дії ОСОБА_13 , вона дозволяла своїм дітям спілкуватись з ним, отримувати від нього солодощі, заходити за ними на двір його господарства, не розповідала чоловікові про такі розпусні дії ОСОБА_13 , не вживала будь-яких заходів, спрямованих на недопущення повторення подібних ситуацій у майбутньому.

Разом з тим, як наголошує захисник, відомості про вказані розпусну поведінку ОСОБА_13 не знайшли свого підтвердження при допиті інших мешканців вулиці Центральної у с. Лихачів. Навпаки, свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 надано виключно позитивну характеристику ОСОБА_13 , який характеризується ними як сімейна людина, який не був помічений у подружніх зрадах, чіпляннях до жінок.

Загалом, на переконання захисника, показання свідка ОСОБА_17 містять значну кількість неузгодженостей з показаннями інших осіб, і, незважаючи на це, показання цього свідка некритично сприйняті судом, без сумнівів у їх достовірності.

Також захисник зазначає, що судом при оцінці доказів залишено поза уваги показання, які знаходяться у суперечностях з певними документами, що складались медичними працівниками під час огляду потерпілої ОСОБА_9 . Зокрема, 14 квітня під час проведення освідування потерпілої ОСОБА_9 вона оглядалась лікарем акушером-гінекологом Носівської ЦРЛ ОСОБА_30 , яка за результатами гінекологічного огляду склала довідку про те, що при огляді нею не виявлено пошкоджень зовнішніх статевих органів. Під час судового допиту свідок ОСОБА_31 вказувала, що 14 квітня її викликав черговий лікар оглянути дівчинку. Вона візуально оглянула дитину на кушетці в присутності мами. Критичних станів, що потребували лікуванню, не було. За результатами огляду видала довідку. Потертостей так почервонінь вона не пам`ятає, виділень не було, скарг не було. Ствердила, що вона як лікар дівочу перетинку не оглядає, оглядає лише експерт. Вказану розбіжність між показаннями та змістом довідки при оцінці доказів судом було проігноровано.

Як зазначає захисник, по кожному з документів, що складались при оглядах потерпілої 14 та 15 квітня 2019 року виявлені розбіжності між змістом складених документів та показаннями осіб, що їх складали. Така сукупність розбіжностей проігнорована судом при оцінці доказів.

Апелянт вказує, що свідком ОСОБА_14 вказала, що 14 квітня вона була вдома, живе поруч із родинами ОСОБА_22 і ОСОБА_13 , не чула, щоб хтось кричав, щоб хтось звав ОСОБА_9. ОСОБА_13 надає виключно позитивну характеристику, не помічала за ним раніше непристойних дій. Цінність показань цього свідка, на переконання захисника, полягає у тому, що ОСОБА_14 була запрошена працівниками правоохоронного органу як педагог для допиту потерпілої, допит проводився на території домогосподарства сім`ї ОСОБА_22 не пізніше декількох годин після ймовірних ґвалтівних дій щодо потерпілої. Стосовно обставин вказаного допиту свідком вказано про те, що ОСОБА_9 не була схвильована, заплакана, усміхалась. Ознаки стресу у ОСОБА_9 не помітила. ОСОБА_26 була схвильована. Спочатку пояснення давала мама ( ОСОБА_17 ), що бачила ОСОБА_34 , який був у нетверезому стані і сидів на дивані, нога була кудись запхнута (вона точно не зрозуміла). ОСОБА_9 на запитання, як вона потрапила до хати ОСОБА_13 , повідомила, що дід притяг в хату за руки, це відбулось на містку. Слідчий запитував, що зробив ОСОБА_13 , і дівчинка повідомила, що цілував в щоку, шию та плече. Нічого про статеві органи ОСОБА_9 не говорила. З цього вбачається, що при первісному допиті потерпілою не надано показань про ґвалтівні дії щодо неї, її психоемоційний стан не виявляв ознак травмування, стресу. Крім того, як зазначає захисник, з показань свідка слідує, що під час проведення вказаного допиту складався протокол, у якому свідок розписувалась, проте матеріали кримінального провадження не містять жодного протоколу, що складався за допитом потерпілої, її матері в с. Лихачів 14 квітня 2019 року. Даючи оцінку доказам, судом були пропущені вказані показання, таким чином подані відомості опинились поза оцінкою суду.

Щодо показань свідка ОСОБА_28 , який є сусідом родин ОСОБА_22 і ОСОБА_13 , то захисник вказав про те, що вказаний свідок повідомив суду, щорозпусної поведінки за обвинуваченим не помічав; стосунки ОСОБА_13 і ОСОБА_22 були нормальні; ОСОБА_13 характеризується позитивно. 14 квітня вказаний свідок бачив ОСОБА_13 о 09.00 годині ранку, а потім у післяобідній час бачив, як четверо дітей з родини ОСОБА_22 виходили з двору ОСОБА_13 , при цьому ані потерпіла ОСОБА_9 , ані будь хто з інших дітей не плювались, нічого не казали. Після цього свідок, перебуваючи біля двору ОСОБА_13 , сидів з ним, спілкувався. При цьому, як наголошує захисник, вказаний свідок стверджував, що ознак надмірного сп`яніння, неадекватної поведінки, потягу до дітей сім`ї ОСОБА_22 та й взагалі статевого потягу ОСОБА_13 не виявляв. Під час спілкування ОСОБА_13 повідомив його, що заїжджав до його тестя, з яким трохи випив алкоголю. Потім ОСОБА_13 пішов додому, а він до себе додому. Був у дворі, ремонтував машину, не чув, щоб хтось гукав ОСОБА_9, чи хтось кликав на допомогу. Приблизно о 19.20 він повіз ОСОБА_36 , ОСОБА_25 , ОСОБА_9 в ОСОБА_39 . Під час подорожі в лікарню ОСОБА_9 поводила себе, ніби, як завжди, її психоемоційний стан не виявляв ознак травмування або стресу. Даючи оцінку доказам, судом були пропущені вказані показання, таким чином подані відомості опинились поза оцінкою суду.

Також захисник акцентував увагу на показання свідка ОСОБА_18 , сусідку з боку ОСОБА_13 , яка повідомила суду, що знає родину ОСОБА_13 23 роки, ОСОБА_13 характеризує позитивно. Родину ОСОБА_9 знає 10 років, ОСОБА_13 проживає навпроти неї. Того ж дня вона була весь час на вулиці, ніхто нікого не звав і на допомогу не кликав. На переконання захисника, особливу увагу заслуговують показання вказаного свідка у тій частині, що ОСОБА_17 говорила їй, що вона забрала б заяву, але боїться, щоб її дітей не забрали від неї. ОСОБА_17 казала, що поспішила викликати поліцію. Вказані відомості, як наголошує захисник, знову таки не дають змоги довести факт застосування ОСОБА_13 сили щодо потерпілої, щоб завести її до території свого домогосподарства. Крім того, подаються відомості про пряме сприйняття інформації від ОСОБА_43 , яка за своїм змістом суперечить відомостям, наданим ОСОБА_17 під час досудового розслідування, під час судових допитів.

Акцентується апелянтом увага й на тому, що судом при оцінці показань свідків відкинуто значну кількість показань свідків, які за змістом дозволяють будувати альтернативні версії подій, що відбувались 14 та 15 квітня 2019 року. Відомості, що залишені поза увагою суду при оцінці доказів, не дозволяють визнавати правдивими, достовірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи та в повній мірі узгоджуються з іншими доказами по справі показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , які були покладені в основу визнання ОСОБА_13 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Щодо висновку поліграфолога, то захисник наголошує на тому, що уматеріалах справи знаходиться висновок за результатами дослідження з використанням поліграфа, з даних якого вбачається невинуватість ОСОБА_13 , але судом взагалі не було досліджено сутність поданого документа та не оцінено відомості, які в ньому містяться. Як зазначає захисник, судом першої інстанції взагалі не було прийнято до уваги висновки спеціаліста-поліграфолога та відмовлено у здійсненні його допиту в суді як спеціаліста, незважаючи на те, що докази у справі будуються на показаннях свідків (сторони потерпілих) та запереченнях ОСОБА_13 , тобто, питання правдивості показань має істотне значення для вирішення справи.

У запереченнях прокурор у кримінальному провадженні проситьзалишити без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту, а вирок суду без змін.

В обґрунтування своєї позиції обвинувач зазначає про те, що посилання сторони захисту на неповноту судового розгляду у зв`язку з непризначенням додаткового слідчого експерименту є безпідставним, оскільки в ході судового розгляду досліджувалися протоколи слідчих експериментів, проведених за участі потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_17 . У змісті вказаних протоколів повністю та об`єктивно відображено перебіг подій, які відбувалися за участю потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_17 . В ході допитів у судовому засіданні потерпіла та свідок ОСОБА_17 підтвердили показання, надані ними під час слідчих експериментів, та було детально з`ясовано усі обставини скоєння кримінального правопорушення.

Також, як вказує прокурор, твердження сторони захисту про те, що під час досудового розслідування не приділено уваги дослідженню подій, що відбувалися на «містку», на шляху між ним та домогосподарством ОСОБА_13 , не відповідає дійсності, оскільки як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_13 забрав потерпілу ОСОБА_9 від «містка» і вів її за руку до свого домогосподарства. При цьому потерпіла говорила, що не хоче йти, але не виривалася і не кричала, так як боялася обвинуваченого ОСОБА_13 . За таких обставин, як наголошує прокурор, не дивним є той факт, що ніхто із сусідів, у тому числі і мати потерпілої, цього не бачив і не чув. До того ж, будучи допитаними у судовому засіданні в якості свідків, вони дали показання, що в той час займалися домашніми справами у своїх господарствах і за тим, що відбувається на вулиці, постійно не спостерігали. Відтак, будь-які обставини, які б потребували перевірки чи уточнення шляхом проведення слідчого експерименту на даному етапі розвитку подій, на переконання прокурора, відсутні.

Прокурор звертає увагу також на те, що з дослідженого у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 чітко вказала на своє місце знаходження, а також місце розташування обвинуваченого у момент скоєння стосовно неї протиправних дій, а також відтворила послідовність перебігу подій.

На переконання прокурора, судом також обґрунтовано прийнято рішення про відмову у виклику експертів, які проводили комісійну судово-медичну експертизу, оскільки у висновку чітко та однозначно надано відповіді на усі поставлені запитання, які узгоджуються з іншими доказами, і жодні обставини не потребували додаткового з`ясування, а твердження сторони захисту про упередженість, необ`єктивність та суперечність висновків судово-медичних експертизу є суто суб`єктивним та нічим не обґрунтованим.

Як наголошує прокурор, є обґрунтованим і рішення суду про відмову у відкладенні розгляду справи для отримання висновку психологічного дослідження, оскільки упродовж судового розгляду сторона захисту із клопотанням про призначення такого дослідження не зверталася, і судом відповідне рішення не приймалося. У матеріалах провадження наявний висновок судової психолого-психіатричної експертизи № 221/238, відповідно до якого підвищеної форми навіювання та схильності до фантазування у ОСОБА_9 не виявлено. Вона була здатна правильно сприймати обставини, давати про них правильні свідчення і розуміти характер дій скоєних проти неї.

Як вказується у запереченнях, твердження захисника про наявність протиріч у показаннях потерпілої та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_10 в частині присутності на місці події батька потерпілої - ОСОБА_10 не відповідає дійсності, оскільки, будучи допитаним у судовому засіданні, він пояснив, що разом з дружиною ОСОБА_17 зайшов до будинку ОСОБА_13 , але він залишився у веранді, а дружина пішла до кімнати, де і побачила ОСОБА_13 з їхньою дочкою, і потім він сам бачив, як виходили дочка ОСОБА_9 та ОСОБА_13 . Потерпіла ОСОБА_9 дійсно говорила, що бачила у будинку, окрім матері, також і батька, але до кімнати, в якій вона перебувала з ОСОБА_13 , заходила саме її мама ОСОБА_17 . Відтак, як наголошує прокурор, будь-які протиріччя в даному випадку відсутні.

На думку прокурора, надуманим і таким, що не відповідає дійсності, є і посилання на те, що вхід до господарства ОСОБА_13 перебуває в полі зору та під візуальним контролем ОСОБА_17 , і оскільки вона та інші сусіди не бачили, як ОСОБА_13 насильно завів потерпілу до свого двору, то цей факт є не доведеним. Прокурор акцентує увагу в запереченнях і на тому, що допитана у судовому засіданні ОСОБА_17 дала показання, що з її двору, за необхідності, можна побачити господарство ОСОБА_13 , але вона у той час займалася домашніми справами і не спостерігала постійно за тим, що відбувається на вулиці, у тому числі й біля господарства ОСОБА_13 . Допитані як свідки сусіди, на яких посилається захисник, також дали показання, що займалися своїми справами і не стежили за тим, що відбувається на вулиці. Враховуючи, що, коли ОСОБА_13 вів потерпілу по вулиці, вона не пручалася і не кричала, то цілком ймовірним є факт, що такі дії залишилися не поміченими сторонніми особами.

Також прокурор вказує про те, що твердження захисника про наявність суперечностей у показаннях потерпілої та свідка ОСОБА_17 щодо моменту припинення ґвалтівних дій, не відповідає дійсності, адже допитана ОСОБА_17 дала показання, що коли зайшла до кімнати, то побачила лише на дивані напівроздягнену дочку, а біля неї ОСОБА_13 зі спущеними штанами. Допитана потерпіла не говорила, що на момент появи у кімнаті матері ОСОБА_13 вчиняв якісь активні дії сексуального характеру, а лише те, що вони частково були оголені, що співпадає з показаннями ОСОБА_17 .

Не відповідають дійсності і посилання сторони захисту на наявність розбіжностей у змісті показань свідка ОСОБА_30 та змісті довідки, виданої нею за результатами огляду потерпілої ОСОБА_9 . Прокурор вказав про те, що, будучи допитаною, свідок ОСОБА_30 дала показання, що вона лише візуально оглянула потерпілу і пошкоджень не виявила, про що і склала довідку, дівочу перетинку на наявність пошкоджень вона не оглядала, оскільки це компетенція судово-медичного експерта, а тому жодних суперечностей в даному випадку не вбачається.

Посилання сторони захисту на те, що першочерговий допит потерпілої ОСОБА_9 здійснювався за місцем її проживання у присутності ОСОБА_14 , як педагога, є безпідставним, оскільки першочерговий її допит проводився у відділенні поліції із застосуванням відеозапису, протокол якого з додатком знаходиться у матеріалах досудового розслідування, з якими ознайомлено сторону захисту. Свідок ОСОБА_14 не давала показань, що вона підписувала саме протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 .

У запереченнях прокурор підкреслив, що твердження про те, що ОСОБА_17 говорила, що вона б забрала заяву, але їй погрожували відібрати дітей, також не відповідає дійсності, оскільки, будучи допитаною у судовому засіданні, вона дала показання, що ніхто їй таких погроз ніколи не висловлював, а заяву вони з чоловіком дійсно хотіли забрати, оскільки давно перебували у дружніх стосунках з родиною ОСОБА_13 , і їй було шкода дружину обвинуваченого.

На переконання прокурора, місцевим судом правильно не взято до уваги висновок за результатами дослідження з використанням поліграфа, оскільки він не відноситься до процесуальних джерел доказів.

Як зазначає прокурор, необґрунтованим є і посилання захисника на те, що судом не надано належної оцінки показанням усіх свідків, оскільки мотивувальна частина вироку містить детальний виклад показань усіх свідків, яких було допитано у ході судового розгляду, та їх аналіз у взаємозв`язку з іншими доказами.

Заслухавши доповідь судді, позиції учасників апеляційного розгляду, дослідивши за клопотанням сторони захисту повторно докази у кримінальному провадження, допитавши потерпілу, її законного представника, свідка ОСОБА_17 , експерта, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 17 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення має довести винуватість особи поза розумним сумнівом.

Для додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів у версії обвинувачення був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдиною версією, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні.

Обов`язок всебічного дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може ігнорувати обставин, які встановлені під час судового розгляду, лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Встановлення в судовому розгляді таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, є підставою для розумного сумніву в доведеності винуватості особи.

При цьому, відповідно до положень ст. 91, 92 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених КПК випадках, - на потерпілого. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, заслухавши показання потерпілої, її законного представника, свідків, експертів, дослідивши надані сторонами докази, повно, всебічно та неупереджено всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, детально навівши досліджені докази у вироку,давши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин.

Так, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, показавши, що він давно знає родину ОСОБА_22 . У с. Лихачів у нього дача навпроти будинку сім`ї ОСОБА_48 14 квітня 2019 року о 09.00 годині ранку він відвіз дружину в с. Кіпті, щоб посадити на маршрутку. Повернувся в с. Лихачі близько 11-12 години та поїхав до друга ОСОБА_49 , з яким вживав спиртні напої. Він випив приблизно 300-400 грам горілки, а потім сів за кермо та поїхав додому. Повернувся додому після 14 години, до нього підійшов знайомий ОСОБА_50 , і вони сиділи біля двору. До нього також підходили діти родини ОСОБА_9 , ОСОБА_25 та ОСОБА_21 . Він їх пригостив в будинку цукерками. Ніякого фізичного контакту у нього зі ОСОБА_9 не було. Коли діти пішли, він закрив двері в будинку, але не на замок, пішов відпочивати та заснув. Прокинувся він від криків ОСОБА_43 , яка прийшла зі своїм чоловіком. Чому вони прийшли, він так і не розумів, кричали, що він зґвалтував їх дитину. На той час він щойно прокинувся, біля нього на дивані сиділа ОСОБА_9 . Чому вона там сиділа, йому невідомо. Він був одягнений в штани та майку. Чи була одягнена ОСОБА_9 , не пам`ятає. Потім «почав понімати, що таке случилося». Він поїхав до куми ОСОБА_54 , громадянки ОСОБА_21 , щоб поговорити та уникнути скандалу. Така розмова відбулася, і він просив, щоб ОСОБА_17 не дзвонила в поліцію, щоб самостійно розібратися у тому, що сталося. Потім він поїхав на кладовище, а згодом був затриманий працівниками поліції.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_13 підтвердив обставини, зазначені ним в суді першої інстанції. При цьому не зміг пояснити причин, з яких потерпіла та її батьки вказують на обставини вчинення ним злочину.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено і знайшло своє відображення у вироку суду, що на обґрунтування винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення сторона обвинувачення, як і сторона захисту - на невинуватість обвинуваченого, посилались на показання потерпілої, її законного представника, свідків, експерта та письмові докази у кримінальному провадженні.

Згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_9 14 квітня, року не пам`ятає, в с. Лихачів вона з ОСОБА_21 і Вітюшею гуляла на вулиці. ОСОБА_13 пригостив їх цукерками в себе вдома, а коли ОСОБА_21 і ОСОБА_57 побігли додому, він її поцілував в губи і сказав, щоб вона ще прийшла. Вдома вона почала плюватися і мама поцікавилася, що сталося. Потім вона з ОСОБА_21 побігла гратися на містку. До них підійшов ОСОБА_13 , взяв її за руку і потягнув додому, вона тихо просила її відпустити, проте голосно на допомогу не кликала. Для чого вони йдуть до нього, він не говорив. Коли вони зайшли до двору, ОСОБА_13 хвіртку замкнув на ключ та повів її у третю кімнату будинку. Почав роздягати її та роздягатися сам (зняв штани, а потім труси). У неї на одній ніжці залишилися штанці, зверху була футболка. Коли він її роздягав, вона просила його, щоб він цього не робив, але пручатися не могла, так як він тримав її за руки. ОСОБА_13 почав цілувати її в статевий орган, потім засунув туди палець, вона відчула біль. Вона сиділа на дивані, а ОСОБА_13 на колінах на підлозі. Коли забігла мама, то вона не пам`ятає, що робив ОСОБА_13 . Після вказаної події вона певний час відчувала біль. Будь-хто інший таких дій з нею не вчиняв. ОСОБА_13 їй гроші не часто, але давав.

Згідно з поясненнями психологині ОСОБА_60 , у присутності якої допитувалась ОСОБА_61 , потерпіла ще не зовсім усвідомила, що з нею трапилося. Поза, в якій дівчинка давала показання, була відкритою, що свідчить про те, що вона говорить правду. У дитини є психологічна травма, викликана подією, що сталася.

За змістом показань законного представника потерпілої ОСОБА_10 він є батьком потерпілої. Стосунки з обвинуваченим у нього гарні. У день, коли відбулись події, він займався в майстерні, коли прибігла ОСОБА_17 і сказала, що ОСОБА_21 бачила, як ОСОБА_34 повів ОСОБА_9 у двір, двері закриті, і вона не може туди потрапити. Оскільки вони не змогли потрапити до домоволодіння обвинуваченого, він запропонував зайти через сусідку - ОСОБА_18 . Проте у цей час вийшла ОСОБА_64 , старша донька ОСОБА_54 , та перелізла через паркан і відкрила хвіртку. ОСОБА_17 побігла в будинок обвинуваченого. Він зайшов у веранду, до кімнат не заходив. Через пару хвилин вийшла ОСОБА_9 і дружина. ОСОБА_17 сказала, що обвинувачений зґвалтував ОСОБА_9 . Він почав виходити з будинку, ОСОБА_13 також почав виходити і казати, що нічого не було. ОСОБА_26 йому повідомила, що коли вона зайшла, штани в обвинуваченого були спущені, і у ОСОБА_9 штани також були спущені. Потім ОСОБА_13 кудись поїхав, а коли повернувся, прийшов до них та сказав, що біс попутав.

За показаннями свідка ОСОБА_17 вона є мамою потерпілої. З родиною ОСОБА_13 вони сусіди. 14 квітня 2019 року з самого ранку ОСОБА_34 відвіз ОСОБА_73 на Київ, коли повернувся, то був у нетверезому стані. ОСОБА_13 покликав ОСОБА_21 , ОСОБА_9 і ОСОБА_57 пригостити солодощами. Коли ОСОБА_9 повернулася, стала плюватися і сказала, що ОСОБА_13 в щічку поцілував. Потім ОСОБА_21 , ОСОБА_9 та ОСОБА_57 друзі забрали на місток гратися. У певний період часу вона побачила, що ОСОБА_21 стоїть під хвірткою в обвинуваченого, і на її запитання, що вона там робить, ОСОБА_21 повідомила, що ОСОБА_13 за руку повів ОСОБА_9 і закрив хвіртку. Вона повернулася до чоловіка, він сказав, що треба йти. Донька ОСОБА_64 перескочила через хвіртку та відчинила її. Вона ( ОСОБА_17 ) забігла до хати і в цей момент почула як обвинувачений говорив ОСОБА_9 : «не придумуй, що щось було, ми просто граємо». Коли вона зайшла до кімнати, футболка в ОСОБА_9 була піднята, вона сиділа зі спущеною лівою штаниною, волосся розпатлане, у ОСОБА_13 також була спущена ліва штанина, а нога перекинута на ОСОБА_9 . Права нога ОСОБА_13 була на підлозі. При цьому, у ОСОБА_13 були оголені статеві органи. Коли вона зайшла до кімнати, обвинувачений одразу забрав ногу і почав одягатися. Вдома вона статеві органи ОСОБА_9 . Після того як вони покинули його будинок, ОСОБА_13 виїхав машиною, через 10-15 хвилин повернувся, прийшов до них, став на коліна та сказав: «простіть, я дитину обідив, бєс попутав». Вона вдома запитувала у ОСОБА_9 що сталося, на що остання відповіла, що ОСОБА_13 між ногами лизав, цілував, пальцем сунув туди. Їй ОСОБА_9 говорила, що хотіла втекти, але обвинувачений тримав руку і закривав рот. В той день ОСОБА_9 оглядав гінеколог в м. Носівка - ОСОБА_70 , яка поверхово провела огляд дівчинки, а наступного ранку ОСОБА_9 повезли на експертизу. 15 квітня 2019 року сусідка ОСОБА_18 принесла їй телефон та повідомила, що баба ОСОБА_73 хоче поговорити. При розмові остання сказала: «будь людиною, пожалій його, йому 72 роки, він не висидить, ми будемо вам все життя допомагати». ОСОБА_73 наполягала, щоб забрали заяву. Про розмову вона розповіла чоловіку, а він сказав, що можливо варто пожаліти. І вони погодились забрати заяву, але потім вона передумала. Одного разу класний керівник повідомила їй, що в ОСОБА_9 були гроші і вона сказала, що дав ОСОБА_13 , проте вона у ОСОБА_9 не допитувалася скільки разів та яку суму їй давав обвинувачений.

З пояснень свідка ОСОБА_74 , сестри потерпілої, допитаної у присутності психолога, встановлено, що вони гралися коло містка, а ОСОБА_13 прийшов, сказав щось на вухо ОСОБА_9 , забрав ОСОБА_9 за руку, але ОСОБА_9 не хотіла йти. Вона ( ОСОБА_74 ) пішла за ними, але ОСОБА_13 закрив хвіртку. Вона стукала та намагалася її відкрити. У цей час її побачила мама та покликала додому, а вона сказала, що ОСОБА_9 у дяді ОСОБА_34 . Мама забрала ОСОБА_64 , вона відчинила хвіртку і мама пішла за ОСОБА_9 .

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_77 , сестри потерпілої, яка допитана під час судового розгляду у присутності соціального педагога Козелецької ЗОШ № 3 - ОСОБА_78 , ОСОБА_13 вона знає з 5-ти років, він був хорошим сусідом. 14 квітня діти гралися вдома, а потім пішли до містка ( ОСОБА_9 , ОСОБА_21 і ОСОБА_25 ). Потім мама сказала їй, що ОСОБА_9 знаходиться у ОСОБА_13 , і у нього замкнена хвіртка. Вона перелізла через паркан, відкрила хвіртку і пішла додому. Хвилин через 5-10 прийшла ОСОБА_9 , плакала, лягла на ліжко, вкрилась і лежала. Того дня ОСОБА_13 приходив до них додому і просив вибачення, падав на коліна зі словами «це не я, це горілка». Вона ( ОСОБА_77 ). перебувала у цей час в будинку, де були відчинені вікна. Батьки викликали поліцію і повідомили, що ОСОБА_13 зґвалтував ОСОБА_9 . Того ж дня до цих подій ОСОБА_9 приходила до додому, плювалася і казала, що ОСОБА_13 поцілував в губи. Батьки їй ( ОСОБА_77 ) потім розповідали, що коли мама була у хаті ОСОБА_13 , то бачила, що ОСОБА_9 сиділа на ліжку, у неї були зняті штани, а ОСОБА_13 був напівроздягнений. 15 квітня вона чула розмову з ОСОБА_73, яка казала, що для їхньої родини нічим хорошим це не закінчиться.

Свідок ОСОБА_80 , слідчий СВ Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, під час судового розгляду показав, що за вказівкою чергового він виїхав на виклик про зґвалтування. Вони зайшли до будинку, де дівчинка повідомила, що її було зґвалтовано. ОСОБА_13 було затримано до проведення огляду місця події, тому такий огляд проводили без участі обвинуваченого, але за участі його дітей.

За показаннями свідка ОСОБА_16 , слідчої СВ Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, показала під час судового розгляду, що її 14 квітня 2019 року викликали, так як затримали особу за ст. 156 КК України (на той час), на місце події вона того дня не виїжджала. З потерпілою 14 квітня 2019 року вона спілкувалася у себе в кабінеті. Дівчинка повідомила, що сусід ОСОБА_13 , завівши її до свого будинку, проникав пальцем руки до її статевих органів (дослівно не пам`ятає). Про те, що мама хотіла забрати заяву, вона дізналась дещо пізніше. У проведенні слідчого експерименту за участі обвинуваченого не було потреби, так як обвинувачений відмовився давати показання, хоча вона пропонувала його адвокату провести експеримент.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_14 , вчителя Лихачівської ЗОШ 1-3 ступеню, вона живе поруч з родинами ОСОБА_22 і ОСОБА_13 . 14 квітня вона була вдома та не чула, щоб хтось кричав. Щоб хтось звав ОСОБА_9, також не чула. Працівниками правоохоронного органу була запрошена як педагог при допиті потерпілої. ОСОБА_9 не була схвильована, заплакана не була, усміхалась. Ознаки стресу у ОСОБА_9 не помітила. ОСОБА_26 була схвильована. Спочатку пояснення давала мама, що бачила ОСОБА_34 , який був у нетверезому стані, і сидів на дивані, нога кудись була запхнута, вона точно не зрозуміла. ОСОБА_9 на запитання, як вона потрапила до хати ОСОБА_13 , повідомила, що дід притяг в хату за руки, це відбулося на містку. Слідчий запитував, що зробив ОСОБА_13 , і дівчинка повідомила, що поцілував в щоку, шию і плече. Нічого про статеві органи ОСОБА_9 не говорила.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_30 , лікаря акушер-гінеколога Носівської ЦРЛ, її викликав черговий лікар оглянути дівчинку. Вона візуально оглянула дитину на кушетці у присутності мами. Критичних станів, що потребували лікуванню, не було. За результатами огляду вона видала довідку. Потертостей та почервонінь вона не пам`ятає, виділень не було, скарг не було. Вона, як лікар, дівочу перетинку при зґвалтуванні не оглядає, оглядає лише експерт.

За показаннями свідка ОСОБА_81 - завідувачки жіночої консультації Ніжинським пологовим будинком, акушера-гінеколога, до неї звернулась слідча з приводу проведення огляду дитини. Вона запросила лікаря, яка оглядає дітей, - ОСОБА_27 . Судмедексперт оглянула дівчинку у присутності акушера-гінеколога ОСОБА_27 . Які саме статеві органи оглядались, вона не пам`ятає. Судмедексперт ОСОБА_24 запропонувала ОСОБА_27 письмово викласти результати огляду. Документ був складений ОСОБА_27 і одразу наданий ОСОБА_24 .

Відповідно до показань свідка ОСОБА_27 , вона працює лікарем акушером-гінекологом Ніжинського міського пологового будинку, займається дитячою гінекологією, має тематичне удосконалення, дитячого гінеколога в пологовому будинку немає. Того дня вона була викликана до кабінету, де знаходились судово-медичний експерт та слідчий, для огляду дитини. Під час огляду були присутні судмедексперт - ОСОБА_24 , завідувачка консультації - ОСОБА_82 , мати, дитина, слідчий та 2 лікаря. Огляд проводився у жіночій консультації. Зовнішні статеві органи були без пошкоджень, дівоча перетинка не була пошкоджена, але почервоніння перетинки були, були деякі ознаки запалення зовнішніх статевих органів. Почервоніння свідчили про наявність запальних процесів. Виділень не було. Були взяті аналізи, коли прийшли результати, було очевидно, що внутрішнього запалення не було. Розривів не було. ОСОБА_83 ставили під питанням. Почервоніння зовнішніх статевих органів могли бути викликані розчісуванням. Ці симптоми могли бути викликані порушенням гігієнічних норм. На прохання експерта, дані огляду нею були оформлені письмово та передані судмедексперту. Розрив 0,1 см - 0,2 см вона могла не помітити.

При додатковому допиті свідку ОСОБА_27 для огляду була надана довідка, яка нею складена і підписана 15 квітня 2019 року. ОСОБА_27 підтвердила, що текст написаний нею за результатами огляду зовнішніх статевих органів дитини. Зміст відповідає тим обставинам, які були. У довідці написано, що там розриви, і це відповідає дійсності. Приблизно у той же час була дитина зі схожою ситуацією, тому вона могла переплутати, коли при попередньому допиті повідомила, що у дитини не було розривів. Коли проводили огляд, ушкодження були схожі на свіжі.

Згідно з показаннями судмедексперта ОСОБА_24 - завідувачки Ніжинського міжрайонного відділу судмедекспертизи, при проведенні нею огляду потерпілої був присутній акушер-гінеколог - лікар ОСОБА_27 . Огляд проводився у жіночій консультації Ніжинського пологового будинку на гінекологічному кріслі. Приводом для огляду були тілесні ушкодження. Дівоча перетинка була перерозтягнена і отвір мав кілька надривів. Дівчинка у присутності мами розповіла, що сусід запросив її до хати, пропонував цукерки та гроші, щоб вона роздягалась і лягала. Дівчинка скаржилась на свербіж. Вона оглядала зовнішні і внутрішні органи. Під час огляду ні мікроскоп, ні дзеркала не використовувалось. Використовувався ліхтарик, щоб підсвітити. Розриви вона побачила, і лікар також побачила. ОСОБА_27 склала довідку, де все відобразила. Такі розриви (надриви) дівочої перетинки не могли бути природніми виїмками, це малоймовірно, оскільки є почервоніння, крововиливи і запальний процес. Механізм заподіяння ушкоджень був удар (поштовх, зіткнення).

За змістом показань свідка ОСОБА_84 , вчителя Лихачівської школи, ОСОБА_26 приходила до школи та повідомила, що донька певний час буде на лікарняному. Мама розповідала, що вона застала ОСОБА_9 із сусідом. Коли вони зайшли до будинку, то вона побачили, що дитина була без штанів, і чоловік також був без штанів. Вона давала характеристики, запитувані адвокатом. В одній з характеристик вказано, що дитина схильна до фантазування, але вона мала на увазі, що дитина має певне мислення, і може на поставлені задачі фантазувати. Проте, це не стосується того, що дитина щось вигадує в повсякденному житті. Про події, які були 14 квітня, ОСОБА_9 їй нічого не розповідала. ОСОБА_9 в школі не було 1 тиждень. Дитина не змінилася, так само себе поводила, ніяких ознак стресу вона не бачила. Гроші у ОСОБА_9 з`явилися перед подією, приблизно за 1(один) місяць, кожний день вона просила вийти щось купити. До цього часу такого ніколи не було. Мама їй ( ОСОБА_84 ) повідомила, що гроші не давала.

Свідок ОСОБА_86 вказала, що є кумою потерпілих, та підтвердила суду, що у неділю (у той же день) до неї додому прийшов обвинувачений і просив, щоб вона поговорила з ОСОБА_87 , щоб їх примирити. З якого приводу примирити, обвинувачений не повідомив.

За показаннями свідка ОСОБА_28 , який є сусідом родин ОСОБА_22 і ОСОБА_13 , розпусної поведінки за обвинуваченим не помічав. Стосунки ОСОБА_13 і ОСОБА_22 були нормальні. ОСОБА_13 характеризує позитивно. 14 квітня приблизно о 09.00 годині ранку бачив ОСОБА_13 . Діти: ОСОБА_21 і ще хтось, гуляли біля двору ОСОБА_13 . Він ( ОСОБА_28 ) бачив, як четверо дітей з родини ОСОБА_22 вийшли з двору ОСОБА_13 . Того дня він був біля двору ОСОБА_13 , посидів, вони поспілкувалися, а хвилин через 10 він ( ОСОБА_28 ) пішов додому. ОСОБА_13 повідомив йому, що заїжджав до його тестя і трохи випили там. Потім ОСОБА_13 пішов додому, а він до себе додому. Був у дворі, ремонтував машину, не чув, щоб хтось гукав ОСОБА_9, чи хтось кликав на допомогу. Приблизно о 19.20 годині він ОСОБА_88 , ОСОБА_25 і ОСОБА_9 повіз в Носівську лікарню. ОСОБА_9 поводила себе, ніби, як завжди.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_18 вона знає родину ОСОБА_13 близько 23 роки, характеризує позитивно. Родину ОСОБА_9 знає 10 років. Родина ОСОБА_13 живе навпроти неї. Того дня вона була весь час на вулиці, ніхто нікого не звав і на допомогу не кликав. ОСОБА_13 вона не бачила того дня. ОСОБА_17 їй говорила, що вона б забрала заяву, але боїться, щоб дітей не забрали. ОСОБА_17 казала, що поспішила викликати поліцію.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_90 , дружини обвинуваченого, 14 квітня вони з чоловіком були в с. Лихачів та поїхали в с. Кіпті о 08 годині, тому що планувала поїхати в м. Боярку. 14 квітня близько 14 чи 15 години розмовляла востаннє з чоловіком, він тоді був у ОСОБА_91 15 квітня вона дійсно телефонувала ОСОБА_92 , щоб поговорити з нею.

За змістом показань свідка ОСОБА_93 , доньки обвинуваченого, у день події мамі зателефонувала ОСОБА_18 і сказала, що під двором поліція. Вона, її сестра - ОСОБА_95 і її чоловік поїхали в с. Лихачів. Біля поліції в м. Носівка вона зустріла тата, запитала, що сталося, він сказав, що не знає, що він спав, а коли відкрив очі, побачив, що стояли ОСОБА_17 і ОСОБА_25 , і щось кричали. 15 квітня ОСОБА_17 з ОСОБА_25 повідомили їй, що будуть забирати заяву, вони поїхали до поліції, а потім ОСОБА_17 передумала. Вона була присутня при огляді місця події, який проводився в їхньому будинку. Ніяких слідів боротьби в кімнаті не було, на дивані були лише сліди сидіння і подушка. ОСОБА_17 їй говорила, що, можливо, вони з чоловіком не так зрозуміли те, що сталося.

За показаннями свідки ОСОБА_97 , доньки обвинуваченого, 14 квітня їй зателефонувала сестра, і вони поїхали в село. Наступного дня їй сестра повідомила, що ОСОБА_17 з ОСОБА_25 готові забрати заяву. Вони поїхали в поліцію, там їм повідомили, що заяву вже не забрати.

Відповідно до показань ОСОБА_99 , зятя ОСОБА_13 , останній вказав про те, що він з дружиною і ОСОБА_100 14 квітня 2019 року поїхали в м. Носівку, де в лікарні побачили ОСОБА_13 15 квітня 2019 року він чув розмову ОСОБА_54 , яка говорила, що шкодує, і пропонувала поїхати забрати заяву. ОСОБА_17 зрозуміла, що зробила дурницю.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_19 вона не була свідком аморальних вчинків ОСОБА_13 . Родини ОСОБА_13 і ОСОБА_22 мали дружні стосунки. ОСОБА_17 розповідала, що, нібито, вона побачила, як ОСОБА_21 добивається у хвіртку до ОСОБА_13 . ОСОБА_21 говорила, що ОСОБА_9 пішла з дядею ОСОБА_34 і закрилися, що коли вона була у хаті, бачила, що ОСОБА_9 сиділа на дивані, ОСОБА_34 лежав, а потім встав, і у нього одна штанина була скинута з ноги. Голова у ОСОБА_9 була скуйовджена. Що саме ОСОБА_13 робив, вона не розповідала. Оксана казала їй, що забрали б заяву, але в неї заберуть дітей.

Також судом досліджені письмові докази, а саме:

- рапорт ст. інспектора-чергового СРПП № 1 Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, відповідно до якого 14 квітня 2019 року о 16.12 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в АДРЕСА_3 , сусід заявниці ОСОБА_13 чіплявся до її дитини 11 років (ас. 109 т.1);

- рапорт слідчої Носівського ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_16 від 14 квітня 2019 року, згідно з яким при виїзді за викликом по лінії «102» в складі СОГ за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що ОСОБА_13 вчиняв протиправні дії розбещувального характеру щодо малолітньої ОСОБА_9 (ас. 110 т. 1);

- витяг з ЄРДР від 14 квітня 2019 року та 24 квітня 2019 року, за змістом яких 14 квітня 2019 року о 19.37 год. до ЄРДР внесені відомості по усній заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КК України, фабула: 14 квітня 2019 року до Носівського ВП НВП ГУ НП в Чернігівській області надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 ,… мешканець м. Боярка,…. Вчиняв протиправні дії розбещувального характеру щодо неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 … (ас. 99-100 т.1);

- постанова про перекваліфікацію від 26 червня 2019 року, за змістом якої у кримінальному провадженні склад кримінального правопорушення ч. 2 ст. 156 КК України перекваліфікований на ч. 4 ст. 152 КК України (ас.101 т.1);

- витяг з ЄРДР від 26 червня 2019 року, за змістом якого 14 квітня 2019 року о 19.37 год. до ЄРДР внесені відомості по усній заяві (повідомленні) про кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 152 КК України, фабула: 14 квітня 2019 року до Носівського ВП НВП ГУ НП в Чернігівській області надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 ,… мешканець м. Боярка,…. Вчиняв протиправні дії розбещувального характеру щодо неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 … (ас. 98 т.1);

- протокол огляду місця події від 14 квітня 2019 року, за змістом якого місцем огляду було домоволодіння АДРЕСА_2 (ас. 113-115 т.1);

- повідомлення КНП «Носівська ЦРЛ ім.. Ф.Я. Примака» Носівської районної ради, згідно з даними якого 14 квітня 2019 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2, оглянута лікарем акушером-гінекологом ОСОБА_30 ; діагноз: здорова. Забір біологічного матеріалу не проводився. Протокол освідування відсутній;

- довідка про гінекологічний огляд дитини ОСОБА_9 від 15 квітня 2019 року, складений лікарем акушером-гінекологом ОСОБА_27 (ас. 230 т. 2);

- протокол проведення слідчого експерименту від 16 квітня 2019 року за участі потерпілої ОСОБА_9 , психолога ОСОБА_102 в будинку АДРЕСА_2 , з відеозаписом події, за змістом яких під час проведення даної слідчого дії ОСОБА_9 детально на місці розповіла та показала про обставини подій 14 квітня 2019 року, у тому числі, про те, що вперше вона з братом та сестрою на запрошення дяді ОСОБА_34 вони зайшли до нього, він пригостив їх цукерками, і вони побігли додому, а потім до мостику. Потім ОСОБА_13 взяв за праву руку, привів її до цього подвір`я. ОСОБА_9 показала, через яку саме огорожу і калітку вони пройшли на подвір`я. Калітку ОСОБА_13 закрив на ключ. Потім вона пройшла до будинку, де пройшла через коридор, приміщення кухні, ще один коридор і зайшла до кімнати, в якій показала на софу (диван), на який її кинув ОСОБА_13 . Потім вона показала, як впала на спину, потім сказала, що ОСОБА_13 зняв з неї штаніну однієї ноги, а на другий залишилась. Потім ОСОБА_13 цілував її у губи, живіт та жіночі статеві органи. При цьому ОСОБА_9 переводила рукою по своєму тілу та вказувала ті місяця, про які говорила. Весь час вона знаходилась у положенні на спині. Вона погрожувала, що буде кричати, але ОСОБА_13 закрив їй рот рукою і тримав. Коли вона лежала на спині, то ОСОБА_13 розвинув їй ніжки (показавши, як саме), і ОСОБА_13 цілував жіночій статевий орган, а потім засунув туди палець, від чого вона відчула біль. Вона його боялась, воли він п`яний, але інколи він її пригощав цукерками. Зі слів ОСОБА_9 , зупинилось все тоді, коли до будинку увійшла її мати ОСОБА_17 . Також ОСОБА_9 розповіла, що ОСОБА_13 самостійно зняв із себе труси і штани, але вона його не торкалась, не била, не царапала (ас. 124-127 т.1);

- протокол проведення слідчого експерименту від 16 квітня 2019 року за участі свідка ОСОБА_17 в будинку АДРЕСА_2 , з відеозаписом до вказаної слідчої дії, згідно з якими свідок на місці розповіла та показала про обставини події, а саме про обставини, які відбувались у цей день: що діти були у ОСОБА_13 за запрошенням останнього, що ОСОБА_9 їй розповідала, що ОСОБА_13 її цілував, що від нього тхне вином; що потім побачила, як молодша донька ОСОБА_21 , ніби, колупає у замку калитки ОСОБА_13 , що на її питання, що ОСОБА_21 там робить, остання повідомила, що у будинку ОСОБА_9 , що ОСОБА_13 її забрав; що вона гукнула чоловіка, але пройти звичайним шляхом до будинку ОСОБА_13 вони не змогли, бо була закрита калитка. Свідок показала, яким чином вона потрапила до будинку, як пройшла до кімнати, з якої почула, як ОСОБА_13 сказав ОСОБА_9 мовчати, нікому не говорити; як вона відчинила двері кімнати, звідки почула голос, та побачила, що її донька ОСОБА_9 сидить на дивані, зіщулилась, заплакана, скуйовджене волосся на голові. У дитини була знята ліва калоша брюк, ОСОБА_13 також сидів біля доньки, але його одна нога була закинута до дитини. На ньому були відсутні, тобто, зняті труси і штани. Коли вона зайшла до кімнати, ОСОБА_13 підскочив і підтягнув штани і труси. Вона бачила, що його статевий орган був у збудженому стані. При цьому ОСОБА_13 їй сказав, щоб вона нічого не думала, що між ними нічого не було, що його біс попутав. Вона крикнула на дитину, ОСОБА_9 взулась, одяглась і пішла з кімнати (ас. 128-133 т.1);

- Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 квітня 2019 року, згідно з даними якого станом на 19.40 год. 14 квітня 2019 року ОСОБА_13 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат алкотесту 0,76 проміле (ас. 135 т.1);

- протокол про результати аудіо-, відео контролю місця (за особою) від 20 червня 2019 року та оптичний носій, на якому зафіксовані результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи - ОСОБА_13 , за змістом яких ОСОБА_13 вказує, що заїхав до друзів, так «нажрався», що не пам`ятає, як і до дому доїхав. П`яний приїхав додому, а там, як ця дівчина біля нього опинилась, не пам`ятає, вони навпроти живуть, прибігли, підняли, за єї потащили (ас. 164 т.1);

- висновок експерта № 73 від 14 квітня 2019 року, за змістом якого:

« … При гінекологічному огляді потерпілої громадянки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені слабко-виражені розриви дівочої перетинки, розміром до 0,1-0,2 см, з дрібними крововиливами темно-червоного кольору та гіперемією довкола них, що розташовані на 3 годину умовного циферблату годинника, 7 годину та на 10 годину. В ділянці зовнішніх статевих органів та в ділянці промежини будь-яких ушкоджень не виявлено.

… По ступеню тяжкості - наступні тілесні ушкодження, а саме: слабко-виражені розриви дівочої перетинки, розміром до 0,1-0,2 см, з дрібними крововиливами темно-червоного кольору та гіперемією довкола них, відповідно до п. 2.3.1а, 2.3.2б «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судової медичної служби України», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

… При гінекологічному огляді громадянки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено, що дівоча перетинка порушена, розтягнута та містить слабко-виражені розриви з розміром до 0,1-0,2 см., дрібними крововиливами темно-червоного кольору та гіперемією довкола них. Вважає, що порушення дівочої перетинки могло відбутися в проміжок часу що приблизно відповідає одній добі» (ас. 148-150 т.1);

- висновку експерта № 100 від 15 квітня 2019 року, згідно з даними якого« … При гінекологічному огляді потерпілої громадянки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені слабко-виражені розриви дівочої перетинки, розміром до 0,1-0,2 см, з дрібними крововиливами темно-червоного кольору та гіперемією довкола них, що розташовані на 3 годину умовного циферблату годинника, 7 годину та на 10 годину. В ділянці зовнішніх статевих органів та в ділянці промежини будь-яких ушкоджень не виявлено. Порушення дівочої перетинки могло відбутися в проміжок часу, що може відповідати одній добі з моменту огляду потерпілої. По механізму спричинення - вищеописані тілесні ушкодження в ділянці дівочої перетинки могли утворитися за механізмом удару незначної сили з дією тиснення та наступним розтягуванням …» (ас. 155-157 т.1);

- висновок експерта № 19 від 3 квітня 2020 року, проведеного на підставі ухвали суду за клопотанням сторони захисту, за змістом якого « … Згідно до даних, які були отримані під час проведення первинної судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючі результати, отримані під час безпосереднього огляду останньої, члени судово-медичної експертної комісії вважають, що у неї мались тілесні ушкодження у вигляді 3 /трьох/ розривів дівочої перетинки з дрібними крововиливами та гіперемією навколо них (розташовані на 3, 7 та 10 годин на уявному циферблаті годинника).

Вказані розриви могли виникнути від дії твердого тупого предмету, за механізмом тиснення з наступним розтягуванням.

Дані, зазначені у первинній судово-медичній експертизі, дають змогу вважати, що вказані вище ушкодження могли утворитись за одну добу до первинного огляду дитини, який проводився 15 квітня 2019 року, тобто, дата можливого утворення ушкоджень - 14 квітня 2019 року.

За ступенем тяжкості вказані вище розриви, як в сукупності, так і кожне окремо, відповідно до п. 2.3.1.а, 2.3.2.б, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

… Вважаємо можливим «при візуальному огляді, без застосування технічного та спеціального обладнання виявити, що дівоча перетинка порушена, розтягнута та містить слабко-виражені розриви з розміром 0,1-0,2 см, дрібними крововиливами темно-червоного кольору та гіперемією навколо них».

… дані гінекологічного огляду у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме наявність почервоніння, в ділянці входу у піхву та входу статевих губ (гіперемія), наявність рясних, жовтуватих, виділень зі статевих шляхів зі скаргами на почастішання сечопуску та свербіжу в ділянці статевих органів можна пояснити тим, що вони всі є ознаками запалення (як частини перебігу травматичного процесу) - тобто загоєння ушкоджень вульви (зовнішніх статевих органів), в тому числі з витіканням лімфатичної рідини, гіперемією (почервонінням), свербежем та інше.

… в перебігу загоєння будь-яких ушкоджень шкіри та слизових оболонок існує декілька фаз, які послідовно змінюють одна одну. Таких фаз є 3 /три/ - запалення, регенерація, епіталізація. Отже, запальний процес в ділянці зовнішніх статевих органів на нашу думку і є проявом 1 /першої/ фази травматичного ранового процесу.

... виникнення запального процесу в ділянці зовнішніх статевих органів у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявного на час її огляду 15 квітня 2019 року, наслідками загоєння ушкоджень (перебіг першої фази травматичного процесу) в цій ділянці.

Відповідно пов`язати описані вище прояви з можливим «неохайним триманням зовнішніх статевих органів» - не можливо.

… Приймаючи до уваги характер ушкоджень з локалізацією в ділянці зовнішніх статевих органів, утворення їх внаслідок «ймовірного» розчісування власною рукою - комісія експертів вважає неможливим.

… В наданих для проведення експертизи матеріалах відсутні будь-які дані, що могли б свідчити про можливість заподіяння ушкоджень в ділянці статевих органів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , результаті «забору матеріалів, або при огляді іншими особами».

… Морфологічні особливості описаних вище ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не дають змоги однозначно висловитись щодо кількості дії (дій) тупого (тупих) предмету (предметів), внаслідок якої (яких) вони утворились.

… Згідно до результатів безпосереднього, з використанням кольпоскопу, огляду потерпілої 01 квітня 2020 року у неї маються наслідки загоєння розривів дівочої пліви у вигляді дрібних білісуватих ледь помітних рубців, розташованих в напрямку на 7 та 10 годин на уявному циферблаті годинника.

Згідно до морфологічних особливостей розривів дівочої перетинки, що були зазначені у первинній судово-медичній експертизі, комісія експертів вважають, що вони є наслідком саме травматичного процесу, і не є природними особливостями дівочої пліви …» (ас. 115-125 т. 3);

- висновок судово-психіатричного експерта № 221/238 від 16 травня 2019 року, за змістом якого « … На період обстеження у малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено: рівень інтелектуальної норми, відсутність інтуїції в між особистих контактах, слабкий контроль емоцій, залежність від інших та загальна позитивна орієнтація соціальних установок.

Такого психологічного стану потерпілої ОСОБА_61 , який би міг суттєво вплинути у момент сприйняття події на правильність сприйняття, запам`ятовування, відтворення фактів, що мають значення для досудового розслідування, не виявлено. …

Підвищеної форми навіювання у малолітньої ОСОБА_9 не виявлено.

Ознак підвищеної схильності до фантазування у малолітньої ОСОБА_9 не виявлено. …

ОСОБА_9 за своїм психічним станом на своєму віковому рівні в цілому була здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення та розуміти характер значення дій скоєних проти неї.

ОСОБА_9 за своїм психічним станом на теперішній час на своєму віковому рівні в цілому була здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення.

У ОСОБА_9 на період часу скоєння проти неї дій з боку підозрюваного не виявлено клінічних ознак психічного захворювання.

У ОСОБА_9 на теперішній час не виявлено клінічних ознак психічного захворювання …» (ас. 201-206 т.1);

- речові та інші докази, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Суд визнав показання потерпілої ОСОБА_9 правдивими, достовірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, висновками експертиз щодо наявності у потерпілої розривів дівочої перетинки та можливого механізму і обставин утворення таких розривів.

Окрім того, судом взятий до уваги висновок експертизи стосовно того, що підвищеної форми навіювання та ознак підвищеної схильності до фантазування у малолітньої ОСОБА_9 не виявлено; ОСОБА_9 за своїм психічним станом на своєму віковому рівні в цілому здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, давати про них правильні свідчення та розуміти характер значення дій, скоєних проти неї.

Крім того, показання потерпілої ОСОБА_9 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_74 , яка підтвердила, що дійсно з місточка ОСОБА_9 забрав ОСОБА_13 , повів її до себе додому та закрив за собою хвіртку. Також судом взято до уваги, що про обставини того, що хвіртка була замкнена при вході до домоволодіння підтверджуються також показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та ОСОБА_77 . Показання потерпілої стосовно того, що вона в кімнаті будинку ОСОБА_13 була оголена, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 .

Водночас, суд дійшов висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що він пішов сам спати і не розуміє, як ОСОБА_9 опинилася в його будинку, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_74 , які суду повідомили, що саме ОСОБА_13 забрав потерпілу з місточка і повів до себе додому. Показання обвинуваченого стосовно того, що він не вчиняв ніяких дій стосовно потерпілої, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_17 , які повідомили суду, що ОСОБА_13 в кімнаті належного йому будинку перебував з оголеними статевими органами, так само з оголеними органами перебувала і потерпіла.

Також суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_13 щодо невчинення ним дій сексуального характеру стосовно потерпілої ОСОБА_9 спростовуються дослідженими по справі доказами, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_9 , висновками експертиз щодо наявності у потерпілої розривів дівочої перетинки та можливого механізму і обставин таких розривів.

Показання обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що він спав, коли біля нього з невідомих причин сиділа потерпіла ОСОБА_9 , судом оцінені критично, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовані показаннями потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_17 .

З огляду на те, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що обвинувачений ОСОБА_13 , розуміючи, що потерпіла є малолітньою особою, забрав її з місточку, завів до свого домогосподарства та закрив хвіртку, унеможлививши тим самим доступ до двору та будинку іншим особам, суд дійшов висновку, що вказане свідчить саме про намір обвинуваченого вчинити стосовно потерпілої певні дії, які б не могли бути викриті іншими особами, оскільки вхід до господарства був обмежений.

Наявні у матеріалах справи висновки експерта № 34-ц від 7 червня 2019 року (ас.15-16 т. 2); № 35-ц від 7 червня 2019 року (ас. 17-18 т. 2); № 36-ц від 7 червня 2019 року (ас. 19-20 т.2), № 37-ц від 7 червня 2019 року (ас. 21-22 т.2), № 38-ц від 7 червня 2019 року (ас. 23-24 т.2), згідно з якими у вмісті з нігтьових пластин з рук та зі змивів з рук ОСОБА_9 кров та клітини травматичного походження не виявлені; у піднігтьовому вмісті з рук, змивах з рук ОСОБА_13 та на його спідній білизні кров та клітини вагінального епітелію не виявлені, на переконання суду, не спростовують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_13 злочину.

Вказані висновки свідчать лише про те, що у вмісті з нігтьових пластин з рук та зі змивів з рук ОСОБА_9 кров та клітини травматичного походження не виявлені, що узгоджується з тим, що потерпіла ОСОБА_9 повідомляла суду, що вона не пручалася, так як не мала такої можливості, відповідно, будь-які речовини травматичного походження на руках виявлені не були. Той механізм, який описувала ОСОБА_9 , коли обвинувачений взяв її за руку і повів до свого господарства, свідчить про те, що травматичні ушкодження їй також не були нанесені. Відсутність на спідній білизні ОСОБА_13 крові та клітин вагінального епітелію не свідчить про непричетність обвинуваченого до скоєного злочину, виходячи з механізму та способу проникнення до статевих органів потерпілої (проникнення відбувалося пальцем, білизна в обвинуваченого була опущена таким чином, що вона не торкалася статевих органів потерпілої, потерпіла не повідомляла про наявність крові). Також суд дійшов висновку, що відсутність у піднігтьовому вмісті з рук, змивах з рук ОСОБА_13 крові та клітин вагінального епітелію не дає підстави стверджувати про відсутність проникнення обвинуваченим до статевого органу потерпілої, оскільки з моменту вчинення злочину (орієнтовний час 15.00 год.) до моменту його затримання - 19.45 год. (після чого відбувався забір зразків) пройшло достатньо часу, щоб обвинувачений зміг вимити руки. При цьому судом взято до уваги, що обвинувачений в судових дебатах продемонстрував суду свою обізнаність про те, яким чином з-під нігтьового вмісту можна знищити сліди.

Довідка за результатами огляду у гінеколога від 14 квітня 2019 року стосовно того, що при огляді у гінеколога 14 квітня 2019 року у потерпілої не було виявлено ушкоджень, на переконання суду, не підтверджує факту відсутності розривів дівочої перетинки, оскільки лікар ОСОБА_30 , яка проводила огляд, повідомила суду, що проводила його візуально, і такі пошкодження при зґвалтуванні повинен встановлювати виключно експерт.

Щодо висновку за результатами дослідження з використанням поліграфа (ас. 139-144 т.3), який наданий стороною захисту на підтвердження невинуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінуємого йому злочину, то суд не прийняв вказаний висновок як доказ, оскільки ознаки суб`єктивної сторони вчиненого злочину та особливості психічного ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та його наслідків встановлюється судом на підставі характеру вчиненого діяння та об`єктивно-предметних умов його вчинення на підставі встановлених судом фактичних обставин вчиненого злочину та закріплених належними і допустимими доказами, зібраними в порядку, передбаченому КПК та оціненими відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, де призначення судово-психологічної експертизи на поліграфі (детекторі брехні) для встановлення психічного ставлення особи до діяння та наслідків не передбачене законом.

Також судом визнано, що надані висновок судового-психіатричного експерта від 23 травня 2019 року (ас.195-198 т. 1), протокол освідування особи (ас. 5 т. 2), протокол огляду предмета від 14 квітня 2019 року з доданою ілюстративною таблицею (ас. 8-12 т. 2), протокол огляду предмета від 16 травня 2019 року (ас. 13-14 т. 2), довідка про погодні умови Українського гідрометеорологічного центру від 13 серпня 2019 року (ас. 11 т. 3) не несуть в собі будь-якого доказового значення, у зв`язку з чим не бралися судом до уваги.

Оцінюючи та аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні у справі докази повністю і детально між собою узгоджуються, доповнюють один одного, викривають обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину. Суд критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_13 , так як вбачав, що показання обвинуваченого у його невинуватості висловлені з метою перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин, так як ОСОБА_13 розуміє тяжкість скоєного та усвідомлює, яке може понести покарання за вчинене. Його показання спростовуються дослідженими по справі вище зазначеними доказами в їх сукупності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та додатково враховує, що під час апеляційного розгляду потерпіла, законним представник потерпілої, свідок та експерт, допитані за клопотанням сторони захисту, підтвердили раніше надані ними показання.

Так, під час апеляційного розгляду потерпіла показала, що не дуже пам`ятає події, пам`ятає, що гуляли на містку з братом і сестрою - ОСОБА_25 та ОСОБА_21 , перебігали через їхній двір. Інших дітей та дорослих там не було. ОСОБА_13 позвав їх у гості, запросив, і вони пішли. ОСОБА_13 дав їм цукерки. ОСОБА_13 її цілував, але як це було, не пам`ятає. Потім вона з братом та сестрою пішли додому. Вона з сестрою залишись на містку, а брат побіг додому. Далі нічого не пам`ятає, не пам`ятає, як вона опинилась у будинку ОСОБА_13 , подій, які там відбувалися. Ніхто наче не питав про цю ситуацію. Сьогодні ніхто не допомагав готуватися до судового засідання та відповідей. Ні з мамою, ні з татом стосовно судового засідання не спілкувалась. На містку, зазвичай, є діти та дорослі. У той день, крім них, нікого не було. Як вів її ОСОБА_13 до себе до дому, не пам`ятає, як і не пам`ятає подій, які відбувались у будинку дяді ОСОБА_34 . Не пам`ятає, як її потім оглядали, допитували. Щодо користування засобами гігієни дома, то у кожного свій рушник. Так було завжди. В суді першої інстанції давала правдиві показання.

Після оголошення показань потерпілої, зазначених у вироку, потерпіла підтвердила показання та зазначила, що показання відповідають тим подіям, які відбувались. Ніхто на неї не тиснув, щоб вона давала такі показання, це були її показання. Вона не давала показань, що добровільно пішла до ОСОБА_13 до дому. Вона не пам`ятає, якою рукою тримав її ОСОБА_13

ОСОБА_13 вона не оговорює, говорить правду.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_108 показав, що ОСОБА_13 знає, стосунки були дружніми до випадку із ОСОБА_9 , на даний час немає стосунків. Між дружиною та ОСОБА_13 були нормальні відносини до події. У неділю він займався своєю роботою, прибігла мати ОСОБА_9 - його дружина, схвильована, сказала, що ОСОБА_13 повів ОСОБА_9 до хати, що прибігла ОСОБА_21 і сказала, ми побігли туди, хвіртка була закрита, невістка перелізла через забір та відкрила двері. Він та його дружина зайшли в хату. ОСОБА_17 побігла далі, а він залишився у прихожій. Що там було, він знає тільки зі слів дружини, вона була схвильована та плакала, сказала, що він ОСОБА_9 зґвалтував. Безпосереднім очевидцем подій він не був. Про те, що відбулось у кімнаті, знає зі слів дружини. У подальшому з донькою спілкувався вдома. Про те, що відбувалось, він не запитував, донька розмовляла з мамою. ОСОБА_13 був випивший, гарно випивший, з ним не спілкувався. ОСОБА_13 прийшов через пів години - годину, просив пробачення. Він ( ОСОБА_108 ) не зміг йому нічого сказати.

Показання, надані в суді першої інстанції, відповідають дійсності, вони правдиві.

Дружина жодні рахунки з ОСОБА_13 не зводила. Він не пам`ятає, щоб в суді першої інстанції давав показання, що дружина зводила рахунки з ОСОБА_13 . Він не пам`ятає, щоб дружина повідомляла, що ОСОБА_13 щодо дружини здійснював розпусні дії. Він не пам`ятає, щоб дружина давала такі показання. Йому відомо, що дружина їздила до поліції, щоб забрати заяву про зґвалтування. Її про це просили доньки ОСОБА_13 . Йому ( ОСОБА_112 ) шкода дітей було. Він підтримав так рішення дружини, щоб забрати заяву. Він не знав, що робити, був сам не свій, не був впевнений у тому, як правильно поступити, він не був на 100% впевнений у тому, що відбулось. Сумніви були, бо жінки є жінки. ОСОБА_9 він ніяких запитань не задавав, жінка розбиралась. Жаліє, що не розібрався там, а викликав поліцію. Краще б він сидів. Він підтверджує, що вдвох з дружиною заходили в будинок. Він не знає, чому зупинився та не пішов далі, може тому, що був взутий. Він не був впевнений, що ОСОБА_9 там. Йому невідомо, з яких причин дружина не забрала заяву. Йому нічого невідомо, що ОСОБА_13 давав дітям гроші. Думає, що діти до ОСОБА_13 заходили нечасто. Достеменно йому невідомо. Його збентежило, що дитина у ОСОБА_13 , із-за поведінки дружини. Вважає, що дружина так повела себе із-за того, що ОСОБА_13 був гарно випивший. Він напряму не бачив тоді ОСОБА_13 , із-за паркану бачив, метрів за 20. Він побачив його випивши після того, як ОСОБА_13 вийшов з хати. Не пам`ятає, щоб кликали ОСОБА_9 з вулиці. Точно сказати, що він це робив, не може. Він не оглядав доньку. А чи оглядала жінка, не знає, здається, що ні. Дружина хвалилась, що доньку возили на огляд, що щось знайшли, чи тріщини, чи щось, він у цьому не розбирається. Дружина розповідала, що побачила у будинку ОСОБА_13 , але він не буде говорити про це. Особисто будь-які звуки у будинку ОСОБА_13 він не чув. Потім приїздила поліція. Скільки людей було, не пам`ятає. Чи відбирали пояснення у ОСОБА_9 у той день, не пам`ятає, здається, що ні. У нього і дружини брали пояснення. З сусідів була присутня ОСОБА_14 , коли брали показання чи у нього, чи у жінки.

З дружиною ОСОБА_13 в суді, як йому здається, він спілкувався, вона підходила до нього. Там відбувся конфлікт. Його ( ОСОБА_108 ) дружина краще знає. Дружина ОСОБА_13 обзивала його дружину.

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_17 пояснила, що з ОСОБА_13 були нормальні сусідські стосунки. Події, які відбулись, пам`ятає, як сьогоднішній день. Молодша дитина повідомила їй, що ОСОБА_9 пішла з дядєю ОСОБА_34 , хвіртку закрила. Вона сказала про це чоловіку, і вони кинулись шукати дитину, пішли до ОСОБА_13 . Вона знала, як зайти в хату. Перший вхід був зачинений, а інший - завжди відкритий, хата ніколи не закривалась. Але тут вона побачила, що двері закриті просто, а ті, що на кухню були підперті вішалкою. Вона зайшла в першу кімнату. В наступну кімнату зайшла та почула, як ОСОБА_13 казав, щоб ОСОБА_9 не говорила батькам, що вони просто граються. Вона рвонула ручку і двері відкрилися. Вона побачила, що ОСОБА_13 був не повністю, але роздягнутий, тільки з однієї ноги були зняті штани та труси. У ОСОБА_9 була задерта футболка, майже, до обличчя, грудь була наверху, розпатлані волоси, вона плакала. Вона запитала у ОСОБА_9 , що вона робить тут, швидко до дому. ОСОБА_13 вдяг труси та каже що «простіть дурака, більш такого не повториться, він не хотів». Але вона сказала ОСОБА_13 , що буде викликати поліцію, не захотіла його слухати. Вона розказала чоловіку, що ОСОБА_13 був роздягнутий. Чоловік підскочив та хотів вдарити ОСОБА_13 , а ОСОБА_13 сказав, щоб доказали, що він був роздягнений. Вона сказала чоловікові не чіпати ОСОБА_13 , що приїде поліція і розбереться. Вони повернулись до дому, ОСОБА_9 лягла на ліжко, плакала. Вона оглянула зовні доньку, ушкоджень на ній не було. Викликали поліцію. Коли подзвонили в поліцію, то там попередили, щоб вони подивились, чи не було у дитини крові. Донька лише часто ходила в туалет, але крові вона ( ОСОБА_17 ) не бачила. Вона запитала у доньки, що робив ОСОБА_13 , на що донька сказала, що він тільки пальчиками чіпав, туди впихав пальчик, але не показувала, як і куди. Вона доньку там не перевіряла і не чіпала. Донька розповіла у цей же день, хвилин через 20, як вона ( ОСОБА_17 ) повернулась. При батькові вона нічого не говорила. Вони були вдвох. Вона розповіла про ці події сусідці ОСОБА_18 , ОСОБА_117 , працівникам поліції, та допит був у суді. Гінекологу також розповіла. Потім вони поїхали в лікарні, де її оглянула акушерка. Також пізніше у м. Ніжин доньку оглядав експерт. Вона, наче, розповідала так само, неправдиві показання не давала ні працівникам поліції, ні в суді. Перед допитом в суді її ніхто не питав, що вона буде розповідати. Вона розповідала те, що вона бачила. ОСОБА_9 не наставляла, що казати в суді. Будь-які особи також не говорили ОСОБА_9 , що говорити. Зі ОСОБА_9 психолог працювала. Вона ( ОСОБА_17 ) бачила, що донька малювала малюнки, розмовляла з нею. Психолог також займалась і з нею ( ОСОБА_17 ), оскільки для неї це було потрясінням. Вона 2 тижні не могла підвестись з ліжка, їй важко говорити про це, бо це її дитина. Донька не казала про те, що вона щось забула, але вона не хоче про це говорити, не хоче себе травмувати, вона вже дорослішає, намагається це все забути, вона не забула про це, але вона вже не така тривожна, але це пляма на все життя. Протягом останніх 3 місяців вони не обговорювали цю ситуацію жодного разу. З донькою цю ситуацію не обговорюють, щоб не травмувати її зайвий раз. Психолог тиждень після події працювала зі ОСОБА_9 .

З родиною ОСОБА_13 були дружні відносини, вони жили по сусідству добре, дружно, були хороші сусіди. Вона не заздрила родині ОСОБА_13 . Вони довіряли сім`ї ОСОБА_13 , як і сім`я ОСОБА_13 довіряла їм. Як таке сталося, не розуміє. Вона не казала, що вони працюють у банку, не заздрила сім`ї ОСОБА_13 .

Негативних епізодів з ОСОБА_13 до цього не було. Була ситуація, коли ОСОБА_13 пропонував особисто їй сексуальні відносини, але вона відмовила, образилась на нього. Деякий час вони не спілкувались. Після цього ОСОБА_13 звертався до неї, чому вона не вітається, ніс задерла. Інших таких випадків з нею не було. Не було випадків, коли її діти з ОСОБА_13 залишались в хаті. Вона забороняла дітям спілкуватись з ОСОБА_13 після ситуації, яка склалась у неї з ним. Їй невідомо про випадки, коли ОСОБА_9 залишалась вдома з ОСОБА_13 наодинці. Про випадки, коли ОСОБА_9 залишалась сама, їй невідомо. Діти і тепер гуляють на містку, всі разом. Місток знаходиться біля будинку, з її будинку безпосередньо не видно місток, але, якщо вийти з подвір`я, то все, як на долоні. Діти її гуляють тільки на містку. Там багато дітей гуляє. Вона жодного разу не говорила, що питала у ОСОБА_9 з приводу розпусних дій ОСОБА_13 до цього випадку. Вона не питала її ніколи про це. Шлях від містка до входу господарства ОСОБА_13 видно, ОСОБА_13 живе навпроти них.

Щодо санітарних умов вдома: зимою вони купались в мисці, у кожного свій рушник, після купання вона все стирає, на той момент вона купала дітей, батько цього не робив і не робить. На той період часу ОСОБА_9 сама купалася, а вона доньці мила лише голову, бо у неї довге волосся. Голову мили раз у тиждень, а тіло - кожного дня.

ОСОБА_9 та менша донька говорили їй, що ОСОБА_13 поцілував ОСОБА_9 , та від нього «смерділо» горілкою.

Коли вона зайшла в хату, то там всі кімнати по прямій. Вона почула звуки, що ОСОБА_13 говорив ОСОБА_9 , що вони граються, щоб вона мамі та татові не говорила. Вона зайшла в кухню, від якої маленькій коридорчик. Як зайшла до цього коридорчика, так і почула саме цю фразу, вона добре чула те, що він казав. Вона відразу відчинила двері, зайшла у коридорчик та почула це відразу. ОСОБА_9 вона не чула на той момент. Чула тільки ОСОБА_13 . Коли вона відкрила двері та зайшла в кімнату, побачила ОСОБА_13 , у якого були наполовину спущені штани. В якому він був положенні: чи стояв, чи сидів, чи лежав, не пам`ятає. Коли вона відчинила двері, то ОСОБА_13 відскочив від ОСОБА_9 , а ОСОБА_9 стояла біля дивану зі знятою футболкою, а ОСОБА_13 був навпроти неї. За спиною ОСОБА_9 стояв диван, а ОСОБА_13 стояв до неї обличчям. По відношенню до дверей ОСОБА_13 та ОСОБА_9 стояли боком. Не пам`ятає точно. У той момент вона бачила оголені статеві органи ОСОБА_13 , дитина це теж бачила. В суді першої інстанції вона давала правдиві показання. Коли вона зайшла до кімнати, то не бачила, щоб ОСОБА_13 торкався її доньки. Коли дитина вибігала, вона ( ОСОБА_17 ) сказала ОСОБА_13 , як він посмів чіпати дитину, на що ОСОБА_13 , сказав, що «біс попутав». Вона не говорила чоловіку, що доньку ОСОБА_13 зґвалтував. Сказала, що ОСОБА_13 просто її чіпав. Вона не думала, що він її зґвалтував, можливо, просто цілував. Коли доньку оглянули м. Ніжині, то тоді вони дізнались, що зґвалтування не було. Крові та почервонінь вона не бачила, статеві органи доньки поверхнево оглядала, ОСОБА_9 говорила, що нічого не болить. Пам`ятає, що приїхала поліція. Перед поліцією ОСОБА_13 сів в машину та поїхав, потім приїхав та почав просити вибачення. Оскільки просив вибачення, то відчував свою провину. Поліція приїхала через хвилин 40, було багато працівників поліції, можливо, була ОСОБА_119 . Вона не була присутньою, коли ОСОБА_9 допитував працівник поліції. Вона не пам`ятає, чи підписувала якісь пояснення того дня. ОСОБА_9 сама давала пояснення працівнику поліції. Була ОСОБА_14 під час допиту дитини. Здається, що був її ( ОСОБА_17 ) чоловік. При огляді дитини вона була присутня. Приїхала гінеколог ОСОБА_70 , оглянула доньку на кушетці, поверхнево, що немає крові, всередину не дивилась, статеві органи зовнішньо оглядала. Подивилась, що немає синців. Дивилась лише на кушетці, зовнішньо. Потім доньку дивились в м. Ніжині, сказали, що зґвалтування такого немає, просто пальцями чіпав її там. Гінеколог не казала, що робити у подальшому, як наглядати. На наступний день в поліцію вона ( ОСОБА_17 ) їздила сама. У перший день вони возили ОСОБА_9 до поліції ввечері. ОСОБА_9 була розстроєна, плакала, коли їхали на допит. Була ситуація, що вона хотіла забрати заяву, хотіла їх пожаліти, оскільки її просила ОСОБА_73, щоб вона пожаліла ОСОБА_13 . Чоловік теж говорив, щоб пожаліти його, забрати заяви. Вона для себе вирішила, що якщо не буде розривів, що він її не чіпав, то вона забере заяву. До огляду дитини в м. Ніжині у неї дійсно були сумніви щодо дій ОСОБА_13 . Однак, у дитини були виявлені розриви, тому заяву вона не забрала. Їй ніхто не погрожував, що якщо вона забере заяву, то у неї заберуть дітей. Нікому з сусідів не розповідала, що буде забирати заяву.

Пам`ятає, як їздила на експертизу зі ОСОБА_9 . Їх туди возили донька з зятем. Вона була присутня при огляді ОСОБА_9 експертами, було чоловік 3-4, їй сказали постояти в стороні, щоб вона була впевнена, що доньці вони нічого поганого не зроблять. Вона не бачила, що робили експерти, донька була на кріслі. Експерт, який оглядав ОСОБА_9 , дійсно говорила, що вже не один раз були проникнення. Їй ( ОСОБА_17 ) від цього стало погано. Експерт потім сказала, що була занесена інфекція, що треба промити настоянкою ромашки. Вона підтверджує, що експерт обурювалась, що як так, що гінеколог дивилась і нічого не побачила, коли видно неозброєним оком, що воно розтягнуто.

Коли у той день їхали на експертизи, то забрали експерта з собою в машину. З експертом нічого не обговорювали. Експерти не показували висновок експертизи, сказали, що в суд направлять його. Щодо інфекції, то вона не пам`ятає, яка саме інфекція була, але лікарі, як їх здається, казали, що інфекція може бути викликана брудними руками, а чиїх саме, не казали.

У той період вона знаходила готівкові гроші, вчителька казала, що у ОСОБА_9 появляються кишенькові гроші. Вона запитала у ОСОБА_9 , звідки гроші, але ОСОБА_9 мовчала, а потім сказала, що гроші дав ОСОБА_13 , щоб ОСОБА_9 купила собі морозиво. Вона ( ОСОБА_17 ) кожний день не давала гроші доньці та особисто не бачила, щоб ОСОБА_13 давав гроші ОСОБА_9 . Вона намагалась з`ясувати звідки гроші, та гроші великі 50 грн, 100 грн., 200 грн. Вона такі суми дітям не давала. Її це непокоїло, бо це великі гроші. До ОСОБА_13 з цього приводу вона не підходила. Не було ситуації, щоб батько бив ОСОБА_9 за те, що вона вкрала гроші. Батько ніколи дітей не бив.

Підстав обмовляти ОСОБА_13 немає, вона говорить правду, те, що бачила, про те і розказала. Їй не пропонували гроші, щоб вона відмовилась від заяви, ніхто не казав забрати заяву, крім ОСОБА_73, як і не спілкувався з нею.

Про те, що казав чоловік про зведення нею рахунків з ОСОБА_13 , то ніяких рахунків з ОСОБА_13 зводити вона не збиралась, бо немає таких.

Під час апеляційного розгляду експерт ОСОБА_24 підтвердила наданий нею висновок, а також показання в суді першої інстанції та додатково вказала, що вона не може сказати, скільки приблизно експертиз щодо неповнолітніх проводила. У роботі вона керується Законом України «Про судово-медичну експертизу», КПК, медичною документацією, яка потрібна для проведення експертизи. При проведенні експертизи потерпілої були акушерсько-гінекологічні дослідники. Нею проводилась експертиза по потерпілій, але не пам`ятає, чи проводила експертизу щодо ОСОБА_13 . Вони не роблять забір з піднігтьових пластин, з інших місць можуть відібрати та направити до Чернігова. Якщо при проведенні експертизи слідчим ставилось питання про змиви, то воно буде включено в експертизу. Їй не ставилось питання щодо можливості травмування статевих органів потерпілої пальцями. При проведенні експертних досліджень була тільки потерпіла. Мама та інші лікарі були присутні тільки при огляді дівчинки, а коли проводилась, оформлювалась експертиза, то тільки у присутності потерпілої, нікого із сторонніх не було. Огляд може бути частиною експертного дослідження за наявності постанови слідчого. Огляд і проведення експертизи не завжди співпадають між собою. Огляд може проводитись навіть без неї, при огляді її присутність необов`язкова, вона може проводити експертизу на підставі тих документів, які надав слідчий. Огляд потерпілої був багато років назад, тому вона не дуже пам`ятає цю експертизу. В експертизі відомості щодо відсутності слини, крові та сперми вказані, як відповідь на запитання слідчого. Дівоча перетинка знаходиться на межі зовнішніх та внутрішніх органів, є прозорою еластичною мембраною. Вона вказала в експертизі, що порушення дівочої перетинки відповідає приблизно одній добі, чи трохи раніше, чи трохи пізніше, ніхто не може сказати. Тут жива особа, а тому гістологія не проводилась. Їй не ставилось питання, у який спосіб могли утворитись тілесні ушкодження. Механізм може бути різний, наприклад, гарячою рідиною, а тут проникнення, тобто, проникнення - це і є удар незначної сили тому, що якийсь сторонній предмет вводиться в порожнину, але тут є перетинка, на яку тисне та розтягує і давить сторонній предмет. Потерпіла скаржилась на дискомфорт. Це могло бути подразнювальна дія стороннього предмету або захворювання. Якщо захворювання було підтверджено лікарем, то воно може спричинити свербіж внаслідок розчухування. Їй ( ОСОБА_24 ) не ставилось питання про можливість розриву жіночої перетинки внаслідок чоловічого, жіночого пальця або пальця самої потерпілої. Неможливо встановити, яким саме предметом та якою величини цей предмет, внаслідок проникнення якого стався розрив перетинки. Дітей вагінально вони не мають права оглядати. Вона бачила ознаки розриву дівочої перетинки, крововилив, тобто, щось туди проникало. Але, якби об`єм проникаючого предмету був би надто великим, то відбувся б повний розрив перетинки. Неохайний догляд за статевим органом може стати причиною свербіжу та розчісування. Вона ( ОСОБА_24 ) не мала проводити повторний огляд, у дитини не було встановлено ніяких хвороб. Експертиза № 100 проводилась на підставі первинної експертизи, бо її питали лише про механізм. Присутність потерпілої при повторній експертизи не була обов`язковою. Коли проводиться огляд дівчинки лікар-гінеколог, бачачи ознаки, він пише діагноз про те, що він підозрює, потім береться мазок, який досліджувався в лабораторії пізніше. Однак, вульвовагініт не підтвердився. До неї це ніяким чином не відноситься, проте подразнення могло бути реакцією організму внаслідок натирання стороннім предметом. Первинний огляд дівчинки відбувався на гінекологічному кріслі за допомогою лампи. Тоді бачили надриви з кров`ю. Це було видно неозброєним оком, маленькі тріщини лінійної форми з крововиливом, розмір 1-2 міліметра, які можна побачити людським оком, крововиливи з`являються відразу, коли відбулось пошкодження та розрив дівочої перетинки. Їй невідомо та не зрозуміло, чому лікар-гінеколог не побачила це самостійно. Коли лікар була з нею, то вона побачила тріщини. Лікар мала побачити тріщини, звертала увагу на хвороби, можливо, через те, що лікар не має навиків судово-медичної експертизи. Під нігтьовою пластиною могли бути залишки епітелії, якщо людина не мила руки, достатньо лише води щоб змити залишки.

Вона підтримує свої висновки експертиз. Вона говорила з дитиною, говорила з її матір`ю, дитина стидалась. Вона збирає інформацію тільки для себе, щоб розуміти, що сталось, щоб розуміти, на що звернути увагу. Запальний процес не впливає на цілісність жіночої перетинки, він її не роз`їсть та не розірве. Якщо там є сторонній предмет, то це вже інше запитання. Запальний процес може викликати свербіж, у тому числі, якщо він виник одночасно з пошкодженням.

Наведені докази у своїй сукупності, а також у сукупності з іншими дослідженими доказами у повній мірі підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб, інші обставини вчинення кримінального правопорушення та певні її наслідки, та спростовують доводи сторони захисту про те, що під час досудового розслідування було допущено істотні порушення, оскільки не з`ясовано всі події, які передували ймовірній події кримінального правопорушення, взагалі не з`ясовано тривалість та конкретний механізм ймовірної події кримінального правопорушення; не з`ясовано, як саме відбулася ймовірна подія кримінального правопорушення, які саме та в який спосіб ймовірно вчинив дії ОСОБА_13 , як узгоджуються об`єктивні дані (вік, стан здоров`я, тілобудова обвинуваченого) з показаннями, згідно з якими він одночасно тримав руки потерпілої, затуляв їй рот та вчиняв пальцем ґвалтівні дії; враховуючи відсутність об`єктивних доказів, що підтверджували б фізичний контакт між ОСОБА_13 та потерпілою (відсутні сліди як на руках, так і на статевих органах), не з`ясовано, у чому причини відсутності таких доказів, чи була можливість у потерпілої чи в обвинуваченого позбутися від таких слідів, та як така можливість могла бути реалізована.

Окрім того, всупереч доводів апеляційної скарги про непослідовність показань потерпілої з приводу подій 14 квітня 2019 року, то апеляційний суд наголошує, що показання потерпілої в цій частині є послідовними, а саме: потерпіла вказала, що спочатку за запрошенням ОСОБА_13 вона з братиком та сестричкою прийшли до останнього, який пригостив їх цукерками. Окрім того, потерпіла вказала, що ОСОБА_13 її поцілував. Після цього вони побігли додому, а потім вона пішла з сестричкою на місток, де її за руку всупереч її бажанням забрав ОСОБА_13 , завів її у будинок, закривши хвіртку на ключ, після чого завів у кімнату, кинув на диван та вказала інші обставини вчиненого відносно неї кримінального правопорушення.

Щодо перебігу подій 14 квітня 2019 року показання потерпілої підтверджуються показаннями малолітнього свідка ОСОБА_74 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_77 , законного представника потерпілої ОСОБА_121 , експерта, слідчих, письмовими доказами у справі, у т.ч. даними, зафіксованими під час слідчих експериментів з потерпілою та свідком ОСОБА_17 , які проводились через день після події, медичною документацією відносно потерпілої, висновками судово-медичних експертиз, у тому числі, призначеної судом за клопотанням сторони захисту.

На переконання колегії суддів сукупністю зібраних та досліджених доказів спростовуються й доводи сторони захисту про те, що під час досудового розслідування не приділено уваги дослідженню подій, що відбувалися на «містку», на шляху між ним та домогосподарством ОСОБА_13 , так як за результатами судового розгляду встановлено, що ОСОБА_13 забрав потерпілу ОСОБА_9 від «містка» і вів її за руку до свого домогосподарства, що потерпіла говорила, що не хоче йти, але не виривалася і не кричала, так як боялася обвинуваченого ОСОБА_13 . З огляду на те, що потерпіла не чинила супротив, не кричала, не кликала на допомогу в силу свого психологічного стану у той момент, тому ніхто із сусідів, у тому числі і мати потерпілої, і не бачив вказаних обставин. Більш того, з показань свідка ОСОБА_17 , саме від молодшої доньки вона дізналась про те, що ОСОБА_9 забрав ОСОБА_13 , та вона перебуває у будинку ОСОБА_13 , що було нею підтверджено як під час слідчого експерименту, так і в подальшому в суді першої та апеляційної інстанцій.

Є непереконливими й доводи захисника про те, що не з`ясовано причини суперечностей між показаннями свідків, оскільки колегією суддів не встановлено у показаннях свідків будь-яких істотних суперечностей, які б впливали на фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_13 , за обставин, викладених в оскаржуваному вироку.

Спростовуються дослідженими доказами і доводи захисника про те, що слідством втрачено або приховано (знищено) процесуальний документ, який зафіксував допит (опитування) малолітньої потерпілої відразу після виклику на місце події працівників поліції, про складення якого надала показання свідок ОСОБА_14 , оскільки свідком не зазначалось про те, що нею підписувались будь-які документи. Окрім того, на думку колегії суддів, є непереконливими доводи захисника в тій частині, що за показаннями вказаного свідка ОСОБА_9 не повідомляла про будь-які розбещувальні або інші протиправні дії ОСОБА_13 , не була схвильованою, посміхалась, оскільки вказаний свідок вказав, що спочатку про обставини, очевидцем яких була мати ОСОБА_9 , розповідала ОСОБА_17 , а тільки після цього ОСОБА_9 фактично доповнила розповідь, зазначивши обставини, які передували обставинам, про які розповідала її матір.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що під час судового розгляду психолог ОСОБА_60 , у присутності якої допитувалась ОСОБА_61 , наголосила на тому, що потерпіла ще не зовсім усвідомила, що з нею трапилося, у дитини є психологічна травма, викликана подією, що сталася, вона говорить правду. Такі пояснення психолога знайшли своє підтвердження і даними висновку судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_9 , а також і даними, отриманими під час апеляційного розгляду, про те, що ОСОБА_9 та її сім`я намагаються забути про це, що із ОСОБА_9 після цих подій працював психолог.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про те, що слідством було умисно чи неумисно пошкоджено фотоматеріали, на яких було зафіксовано місце події, оскільки будь-яких даних про те, що у протоколі огляду місця події зафіксовані неправдиві відомості, матеріали справи не містять і свідками не зазначено.

Є непереконливими й доводи сторони захисту про те, що слідством не з`ясовані обставини про інші можливі протиправні дії щодо потерпілої, а також про те, що слідством взагалі не розглядалися інші версії події, окрім винних дій ОСОБА_13 , оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводилось по факту вчинення 14 квітня 2019 року саме ОСОБА_13 кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 , і відомості про кримінальне правопорушення внесені у цей же день, тобто, безпосередньо після вчиненого щодо потерпілої злочину.

Є безпідставними й доводи захисника про те, що судом першої інстанції не було призначено проведення повторного слідчого експерименту; не було проведено допит експертів, які проводили комісійну експертизу та склали висновок № 19 від 3 квітня 2020 року, незважаючи на суперечність висновку вимогам нормативних документів; не було допитано спеціаліста-поліграфолога; не було надано можливість проведення дослідження експертом-психологом.

Так під час судового розгляду досліджувалися протоколи слідчих експериментів, проведених за участі потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_17 , відеозаписи вказаних слідчих дій, якими зафіксовано перебіг подій, які відбувались 14 квітня 2019 року, про який розказували та показували вказані особи. У подальшому потерпіла та свідок підтвердили дані, зафіксовані у наведених доказах, під час судового розгляду та у подальшому на стадії апеляційного розгляду. Окрім того, колегія суддів приймає до уваги, що з показань слідчого під час судового розгляду встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_13 відмовився від дачі показань, що і не давало підстав для проведення слідчого експерименту за його участю, оскільки слідчий експеримент проводиться з метою перевірки показань. Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що національним законодавством та міжнародними правовими актами, зокрема Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (ратифікована із заявами Законом України від 20 червня 2012 року № 4988-VI), закріплено положення, відповідно до яких під час розслідування та розгляду кримінального провадження повинні вживатися всі можливі заходи для забезпечення найкращих інтересів дитини й унеможливлення посилення вже отриманої травми, пов`язаної із сексуальним насильством. А, відтак, за встановлених під час судового та апеляційного розгляду обставин, у т.ч. щодо емоційного стану потерпілої, періоду часу, який пройшов з дня вчинення злочину, доводи захисника у цій частині є безпідставними. З цих же підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника про те, що потерпілій ні під час досудового розслідування, ні в суді не ставилось питань стосовно деталей вчиненого зґвалтування, не ставились питання про часові проміжки усіх подій у кімнаті загалом, про тривалість вчинених проникнень, кількість проникнень, інтервали між ними, глибину проникнень, яким саме пальцем (пальцями) вчинялись, загальну часову тривалість контакту обвинуваченого зі статевими органами потерпілої.

Окрім того, у даному кримінальному провадженні судово-медичні експертизи відносно потерпілої проведені різними експертами, які у встановленому законом порядку попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Однак, за результатами проведених експертних досліджень експерти дійшли однакового висновку щодо наявності у потерпілої тілесних ушкоджень і яких саме.

Що стосується доводів захисника, що свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_28 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 надано виключно позитивну характеристику ОСОБА_13 , який характеризується ними як сімейна людина, який не був помічений у подружніх зрадах, чіпляннях до жінок, то показання свідків у цій частині не спростовують висновків суду щодо вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 .

Окрім того, актом огляду ОСОБА_13 на стан алкогольного сп`яніння спростовуються показання свідка ОСОБА_28 про те, що ОСОБА_13 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, та підтверджуються показання потерпілої про протилежне.

Що стосується доводів захисника, що судом залишено поза увагою, що мати потерпілої - ОСОБА_17 хотіла забрати заяву, при тому ніхто на неї не тиснув, не погрожував, матеріально не зацікавлював, нічого не пропонував, є непереконливими, оскільки як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду свідком ОСОБА_17 не заперечувались вказані обставини та наголошувалось на тому, у зв`язку з чим вона хотіла забрати заяву, та що стало підставою для такої відмови.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що доводи захисника про те, що свідком ОСОБА_17 надавались свідчення, згідно з якими ОСОБА_13 неодноразово чіплявся до неї із сексуальним підтекстом, натякав на статеві зносини з нею, демонстрував їй статеві органи, пропонував вступити у статевий зв`язок, і такі дії неодноразово повторювались, проте, незважаючи на такі розпусні дії ОСОБА_13 , вона дозволяла своїм дітям спілкуватись з ним, отримувати від нього солодощі, заходити за ними на двір його господарства, не розповідала чоловікові про такі розпусні дії ОСОБА_13 , не вживала будь-яких заходів, спрямованих на недопущення повторення подібних ситуацій у майбутньому, однак, відомості про вказані розпусну поведінку ОСОБА_13 не знайшли свого підтвердження при допиті інших свідків, є непереконливими. Так свідок ОСОБА_17 як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду дійсно повідомляла про єдиний випадок таких дій ОСОБА_13 , при цьому пояснивши, своє відношення до вказаних подій. Водночас свідок ОСОБА_17 пояснила, що не було випадків, коли її діти з ОСОБА_13 залишались в хаті; вона забороняла дітям спілкуватись з ОСОБА_13 після ситуації, яка склалась у неї з ним.

На переконання колегії суддів, є необґрунтованими доводи сторони захисту про суперечливість показань свідка ОСОБА_30 з даними медичної документації, оскільки з показань свідка ОСОБА_30 , лікаря акушер-гінеколога Носівської ЦРЛ, вона оглядала дитину на кушетці у присутності мами лише візуально; як лікар, вона дівочу перетинку при зґвалтуванні не оглядає, оглядає лише експерт; критичних станів, що потребували лікуванню, не було; потертостей та почервонінь вона не пам`ятає, виділень не було, скарг не було, що і знайшло своє відображено у відповідній довідці.

Подальший огляд потерпілої свідком ОСОБА_27 та експертом ОСОБА_24 , які мають повноваження на проведення більш детального огляду потерпілої, виявив наявність ушкоджень у потерпілої, що знайшло відображення у відповідній медичній документації, а також підтверджено показаннями вказаних осіб в суді.

Є необґрунтованими доводи захисника про безпідставне неврахування судом першої інстанції висновку поліграфолога, з даних якого, на переконання захисника, вбачається невинуватість ОСОБА_13 , оскільки результати психофізіологічного опитування з використанням поліграфа не відповідають критерію допустимості, так як чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено перевірку показань із застосуванням поліграфу. Окрім того, на даний час КПК України відсутній прямий дозвіл на використання поліграфа у кримінальних провадженнях, а показники поліграфа мають виключно ймовірний та орієнтувальний характер.

Інші доводи захисника були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції, по яких суд зробив свої висновки, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.

За встановлених обставин, на переконання колегії суддів, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції, чинній за станом на 14 квітня 2019 року) як зґвалтування, тобто, вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, є правильною.

Покарання ОСОБА_13 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог ст. 50, 65 КК України.

Оскільки ОСОБА_13 був обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а покарання призначено у виді позбавлення волі, то, з огляду на вимоги ч. 7 ст. 72 КК України, то в порядку ст. 404 КПК України колегія суддів вважає необхідним зарахувати ОСОБА_13 у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, не знайшли свого підтвердження, а, відтак, подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 - залишити без задоволення.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 152 КК України - залишити без змін.

В порядку ст. 404 КПК України зарахувати ОСОБА_13 у строк відбуття покарання цілодобовий домашній арешт за період з 20 березня 2020 року до 10 квітня 2025 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4