КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою зі змінами прокурора ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.03.2020 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання у виді 80 годин громадських робіт

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ст. 126-1 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 у період часу з 23.03.2019 по 07.12.2019, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до психологічних страждань останньої.

Так, ОСОБА_11 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства в сім`ї, маючи не погашену та не зняту судимість за вчинення умисного злочину відносно своєї матері, належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин.

У період часу з 23.03.2019 по 17.12.2019 ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході виниклих розмов із своєю матір`ю ОСОБА_12 , яка також постійно проживає за вказаною адресою, умисно, систематично вчиняв відносно останньої дії фізичного насильства, які проявлялись у штовханні, приниженні її людської честі та гідності, шляхом ініціювання постійно триваючих словесних конфліктів, умисному нанесенні ударів та побоїв в різні частини тіла потерпілої.

Окрім цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_10 , вчиняв відносно останньої дії психологічного насильства, що виражались у формі словесних образ з використанням нецензурних висловлювань, приниженні жіночої честі і гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, вимаганні грошових коштів для власних потреб, в результаті чого, останній завдав систематичні психологічні страждання ОСОБА_10 у якої, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 217 від 14.04.2020, виявлено формування та фіксацію негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, побоюваннями, страхом за здоров`я членів родини, з очікуванням постійних конфліктів із старшим сином ( ОСОБА_9 ), що супроводжується зниженням загальної якості життя самої ОСОБА_10 та всієї родини (включно неповнолітніх дітей), та завдає додаткових страждань для відповідальної матері.

Таким чином, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив домашнє насильство у сім`ї, тобто систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство, щодо своєї матері ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до психологічних страждань потерпілої, тобто вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить вирок Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року скасувати, мотивуючи тим, що в ході судового слідства судом досліджено, зокрема висновок амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 274 від 14.07.2022, проведеною у кримінальному провадженні №0000415 від 11.02.2022, до об`єднання справ у суді першої інстанції, якою встановлено, що на період кримінального правопорушення, в скоєнні якого на теперішній час підозрюється, ОСОБА_9 , страждав та страждає в даний час на стійкий хронічний психічний розлад: Шизофренія, параноїдна форма, (шифр F-20.00 за МКХ-10.). Судом ухвалено вирок відносно ОСОБА_9 , яким він фактично роз`єднав матеріали об`єднаного ним провадження, оцінивши на власний розсуд фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті у кримінальному провадженні за №0000648 від 04.02.2020 року.

В основу виправдувального вироку у кримінальному провадженні №0000648 від 04.02.2020 за ст. 126-1 КК України суд поклав висновок амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи №274 від 14.07.2023, яка проводилася у кримінальному провадженні №0000415 від 11.02.2022 до об`єднання справ у суді першої інстанції.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року матеріали кримінального провадження № 0000648 від 04.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, об`єднано з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_9 (кримінальне провадження №0000415 від 11.02.2022), який обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки складу злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, присвоївши єдиний унікальний номер №759/8733/22.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу зі змінами, захисника та законного представника обвинуваченого, які частково підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд зазначеного кримінального провадження проведено за участю особи, стосовно, якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_9 та його захисника, законного представника та потерпілої.

Під час судового слідства судом досліджено висновок амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 274 від 14.07.2023, якою встановлено, що на період кримінального правопорушення, в скоєнні якого на теперішній час підозрюється, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждав та страждає в даний час на стійкий хронічний психічний розлад: Шизофренія, параноїдна форма, (шифр F-20.00 за МКХ-10). ОСОБА_9 за своїм психічним станом не міг та період кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру-поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. ОСОБА_9 за своїм психічним станом не може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, та надавати про них свідчення ОСОБА_9 за своїм психічним станом не може приймати участь в слідчих діях та у судовому засіданні. ОСОБА_9 алкоголізмом або наркоманією не страждає та не потребує лікування від цих захворювань. Вживання ним психоактивних речовин має симптоматичний характер.

Тобто, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 є особою, що потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст.19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за призначенням суду застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Як убачається із вступної частині оскаржуваного вироку, судом зазначено: «розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000415 від 11.02.2022 та за №0000648 від 04.02.2020 за клопотанням про застосування примусових провадження заходів медичного характеру..», що свідчить про те, що зазначене кримінальне розглянуто за правилами Глави 39 КПК України, тобто щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 512 КПК України, судовий розгляд у таких кримінальних провадженнях завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Однак, окрім ухвали про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру, судом ухвалено вирок відносно нього, яким він фактично роз`єднав матеріали об`єднаного ним провадження, оцінивши на власний розсуд фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті у кримінальному провадженні за №0000648 від 04.02.2020.

При цьому, суд констатував, що в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані, що обвинувачений на час вчинення кримінального правопорушення страждав на стійкий психіатричний розлад та не міг усвідомлювати значення своїх дій на час вчинення кримінального правопорушення, однак наявні беззаперечні висновки експертизи, що на час розгляду кримінального провадження в суді він страждає на стійкий хронічний психічний розлад та не може усвідомлювати значення своїх дій, та, в порушення вимог чинного законодавства, встановивши відсутність в діянні неосудної особи складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України за відсутністю суб`єкта злочину як елементу його складу виправдав ОСОБА_9 . При цьому, такого висновку суд першої інстанції дійшов на основі висновку амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 274 від 14.07.2022, яка проводилася у кримінальному провадженні №0000415 від 11.02.2022, до об`єднання справ у суді першої інстанції.

Крім того, при ухваленні оскаржуваного рішення суд помилково послався на положення ч. 3 ст. 512 КПК України, відповідно до яких у разі об`єднання в одне провадження кримінального провадження, яке здійснюється у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, та кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру вони розглядаються в судовому засіданні в одному кримінальному провадженні з додержанням вимог цього Кодексу. Після закінчення судового розгляду суд виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку щодо обвинуваченого та ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру. На переконання колегії суддів, положення зазначеної статті невірно тлумаченні судом.

Так, ОСОБА_9 наразі не має правового статусу обвинуваченого, натомість є особою, що потребує застосування примусових заходів медичного характеру і не може бути визнаним як винуватим так і невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок чого виправдання його за будь-яким обвинуваченням, в тому числі з підстав відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення за п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України є незаконним, а прийняте рішення підлягає скасуванню.

Одним із завдань кримінальної процесуальної діяльності є правильне застосування норм матеріального кримінального закону. Саме тому однією з підстав скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції визначено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Форми неправильного застосування кримінального закону взаємопов`язані. Застосування судом закону, який у цьому випадку не підлягає застосуванню, є порушенням засади законності. Неправильне тлумачення кримінального закону є причиною зазначених порушень кримінального закону.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, застосував закон, який не підлягає застосуванню та неправильно тлумачив закон всупереч його точному змісту.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_9 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

№11-кп/824/461/2025

Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_14

Доповідач: ОСОБА_1