Справа № 399/460/25
Провадження № 1-кп/399/43/2025
В И Р О К

Іменем України

19 червня 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Онуфріївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000871 від 22.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Онуфріївського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого на підприємстві ТОВ «Верес» на посаді охоронця, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_3 22.10.2022 близько 07 години 30 хвилин здійснював рух на технічно-справному транспортному засобі «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності. Рухаючись по вул. Станіслава Кохна, зі сторони вул. Садової у напрямку вул. Сухомлинського, в смт. Павлиш Олександрійського району Кіровоградської області, водій ОСОБА_3 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб діями загрози безпеці дорожнього руху п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

У подальшому, водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість у світлу пору доби на горизонтальній ділянці дороги своєчасно виявити перешкоду (1.10 ПДР перешкода для руху нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу) у вигляді пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на інвалідному візку по зустрічній смузі руху автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості свого руху для безпечного об`їзду пішохода ОСОБА_6 на інвалідному візку, чим порушив вимоги п. 12.3 ПДР (п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), не вжив заходів до зменшення швидкості, аж до повної його зупинки.

Водій ОСОБА_3 , продовжуючи рух на ділянці вул. Станіслава Кохна загальною шириною 6, 45 м, не обрав безпечний боковий інтервал між своїм автомобілем та пішоходом ОСОБА_6 , який рухався на інвалідному візку в зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_6 , чим порушив вимоги п. 13.3 ПДР (13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху).

У результаті недотримання вищезазначених вимог ПДР, водій ОСОБА_3 на відстані 2.2 м від правого краю проїзної частини, щодо напрямку руху автомобіля «Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 та 4.1 м до будинку АДРЕСА_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на інвалідному візку по зустрічній смузі руху автомобіля.

Тобто, грубе порушення водієм ОСОБА_3 вищевказаних вимог ПДР перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пішохід ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 165 від 12.12.2022 отримав тілесні ушкодження, у вигляді: а) садна обличчя (3), крововилив в м`які покриви голови; б) закриті уламкові та дрібноуламкові переломи: правої стегнової кістки, кісток правої та лівої гомілок, правої плечової кістки, садна великогомілкової кістки справа, садна лівої гомілки (7) та правої стопи (2), правого колінного суглобу (1), синець правого плеча (1) та лівої стопи та гомілки (1), рана правого плеча (1), травматичний шок. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів, зокрема, садна обличчя та лівої гомілки та стопи від дії тупих предметів, як з необмеженою, так і з обмеженою квадратною, прямокутною чи близькими до них контактуючими поверхнями, рана правого плеча утворилася внаслідок розриву тканин уламками перелому кісток. Всі тілесні ушкодження виникли незадовго до смерті та які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та в даному випадку призвели до смерті останнього, яка знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, просив вибачення у потерпілої. Пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин зазначених в обвинувальному акті. 22 жовтня 2022 року близько 7 години 30 хвилин їхав з ТОВ "Верес", де він працює охоронцем до дому за адресою Ягідна, 76 в сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області. В дорозі йому стало погано, тому вказані події пам`ятає не чітко. В ході руху бачив людину на візку, момент зіткнення не пам`ятає. Потім після зіткнення допоміг потерпілому розміститись в своєму автомобілі та поїхав до свого дому, зайшов до будинку і втратив свідомість. Обвинувачений додав, що в той час перебував у шоковому стані Додав, що про смерть потерпілого ОСОБА_6 дізнався в лікарні, де опинився через інсульт. Також пояснив, що не хотів, щоб внаслідок його дій настали такі наслідки і дуже шкодує про це.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 повністю відповідають обставинам справи, тому об`єму обвинувачення, який встановлений судом, та підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів, які не суперечать одне одному, допустимі за способом збирання та відповідають об`єктивній істині.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть та обставини кримінального провадження. ОСОБА_3 в судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні злочину. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів щодо його особи, судових витрат та речових доказів, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, його кваліфікацію, вказану в обвинувальному акті у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст. 50, 65 - 67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого є щире каяття та визнання вини.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обтяжуючих обставин для обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, працездатний.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я.

Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України.

Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо за умови призначення покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Проте, враховуючи позицію потерпілої та дані про особу обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує тяжкі наслідки кримінального правопорушення смерть потерпілого ОСОБА_6 та вважає справедливим та доцільним застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Частиною 1 статті 534 КПК України, регламентовано, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

Також, частиною 1 статті 165 КВК визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку, тому початок іспитового строку слід рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 19 червня 2025 року.

Судові витрати по справі слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 19 червня 2025 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2022 року, а саме на автомобіль Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, який належить ОСОБА_3 .

Речовий дока: Mitsubishi Carisma», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, залишити у розпорядженні власника ОСОБА_3 .

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.10.2022 року, а саме на інвалідний візок, належний ОСОБА_6 .

Речовий доказ: інвалідний візок, який зберігається на території спеціального майданчику СПД № 1 (смт. Онуфріївка) ВП № 1 м. Світловодська Олександрійського РВПА ГУНП в Кіровоградській області - передати потерпілій ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 35077, 36 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1