Справа № 947/6421/25
Провадження № 1-кс/947/9239/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000175 від 12.02.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з вищою освітою, на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді командира відділення електротехнічного відділення загону радіорозвідки військової частини НОМЕР_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням установлено, що водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.02.2025, близько 22 години 37 хвилин, будучі позбавленим Київським районним судом м. Одеси 22.01.2024 права керування транспортними засоби, усвідомлюючи, що керування транспортними засобами без посвідчення водія категорично заборонено Правилами дорожнього руху України, сів за керування легкового автомобіля, розпочав на ньому рух і під час руху уважно не стежачи за дорожньою обстановкою, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «TOYOTA AVALON» реєстраційний номер НОМЕР_2 , без чинного страхового полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в темний час доби, здійснював рух по сухому асфальтованому дорожньому покриттю проїзної частини вулиці Іцхака Рабіна, рухаючись в бік вулиці Івана Фунтового, в межах населеного пункту, зі швидкістю перед зіткненням 75 км/год, яка значно перевищувала дозволену в населеному пункті швидкість не більше 50 км/год, тобто діючи самовпевнено, обрав швидкісний режим без врахування дорожньої обстановки, наражаючи як себе, так і пасажирів свого автомобіля ОСОБА_7 , 1994 року народження (сидів на передньому пасажирському місці), ОСОБА_8 , 1993 року народження (сидів на задньому пасажирському місці) та інших учасників дорожнього руху на небезпеку, чим порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», «д», 2.1 «а», «ґ», 2.9 «б», 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України (далі «Правила») (введені в дію 01.01.2002 постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії»;

ґ) чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

п. 2.9. «Водієві забороняється:

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу»;

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год»;

п.12.9. «Водієві забороняється:

a) перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу»;

водій ОСОБА_4 діючи далі в порушення вимог п.п. 8.7.3 «е», 8.10, 12.1 «Правил», якими передбачено:

п. 8.7.3 «Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух»;

п. 8.10 «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 , якщо їх немає не ближче 10м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

рух керованого автомобіля постійно не контролював і маючи об`єктивну можливість виявити червоний сигнал світлофора, що забороняє рух, проявляючи злочинну самовпевненість, своєчасно заходів для зниження швидкості і зупинки керованого транспортного засобу перед перехрестям не застосував, заходів що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, не забезпечив контроль над керуванням автомобілем з урахуванням дорожньої обстановки та вибраної швидкості, відволікся від керування, внаслідок чого, при відсутності будь - яких перешкод технічного або іншого характеру, виїхав на перехрестя вулиць Іцхака Рабіна Івана Фунтового ОСОБА_9 на червоний (забороняючий рух) сигнал світлофору, при виникненні небезпеки для руху у вигляді невстановленого легкового автомобіля, який рухався по вулиці Олексія Вадатурського зі сторони вулиці Ганни Михайленко в напрямку вулиці Весняна на зелений (дозволяючий руху) сигнал світлофора, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку для руху, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху створив аварійну ситуацію для водія вищевказаного невстановленого легкового автомобіля, продовжував рух, не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а для запобігання зіткнення з невстановленим слідством легковим автомобілем застосував маневрування праворуч, внаслідок чого, втратив контроль над керуванням автомобілем, виїхав у неконтрольованому стані на проїзну частину вулиці Івана Фунтового, рухаючись по горизонтальній та прямій у плані, без ям та вибоїн, сухій асфальтобетонній проїзній частині, та в подальшому за ліву межу проїзної частини на трамвайні колії і рухаючись по ним, правою боковою частиною скоїв наїзд на опору електричних мереж.

В результаті зазначеної дорожньо транспортної події пасажиру автомобіля марки «TOYOTA AVALON» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були спричиненні ТЯЖКІ тілесні ушкодження від яких наступила його смерть.

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», «д», 2.1 «а», «ґ», 2.9 «б», 8.7.3 «е», 8.10, 12.1, 12.4, 12.9 «а» «Правил», знаходяться у прямому причинно наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого.

За вищевказаних обставин, 17.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Просила звернути увагу, що ОСОБА_4 на підставі рішення суду позбавлений права керування транспортними засобами;

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на доводи, викладені у поданих ним письмових запереченнях. Так, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 є військовослужбовцем ЗСУ та по теперішній час займає посаду командира радіовідділення інформаційно-комунікаційного вузла військової частини НОМЕР_3 . Командир військової частини вважає, що застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим заходом, у зв`язку із чим звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить застосувати відносно останнього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 задіяний у виконанні бойових завдань щодо відсічі збройної агресії РФ проти України. Крім того, захисник просив врахувати, що підзахисний одружений, має на утриманні малолітню дитину, має вищу освіту, а також позитивно характеризується за місцем проходження служби. Також адвокат ОСОБА_5 просив звернути увагу, що ОСОБА_4 щомісячно добровільно надає матеріальну допомогу потерпілій ОСОБА_10 ДТП трапилася 11.02.2025, тобто більше, ніж чотири місяці тому, але фактів незаконного впливу ОСОБА_11 на потерпілу та свідків у клопотанні слідчого не наведено. Під час проходження служби у ОСОБА_4 з`явилися важкі захворювання. Просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати відносно підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Долучив письмові заперечення з додатками.

-підозрюваний з підозрою погодився, щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника.

Через канцелярію суду надійшло клопотання т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 , згідно якого останній просить застосувати відносно молодшого сержанта ОСОБА_4 , командира радіовідділення інформаційно-комунікаційного вузла військової частини НОМЕР_3 , запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 задіяний у виконанні бойових завдань щодо відсічі збройної агресії РФ проти України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 17.06.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правропорушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.02.2025, план - схемою до нього; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , речовими доказами у вигляді відеофайлів які відображають обставини механізму ДТП.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до загибелі особи, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопопрушення та те, що ймовірне вчинення останнім такого кримінального правопорушення призвело до загибелі особи, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що у судовому засіданні підозрюваним було повідомлено, що загиблий був його другом, що свідчить про те, що потерпіла (дружина загиблого) ймовірно знайома ОСОБА_13 . Крім того, як вбачається з протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 12.02.2025, останній з підозрюваним ОСОБА_4 також підтримували дружні стосунки.

Таким чином, слідчий суддя зауважує, що у подальшому такі особи будуть допитані безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, відповідно до чого слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним на свідка та потерпілу, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними, оскільки ані у клопотанні слідчим, ані у судовому засіданні прокурором не наведено належного обґрунтування власним доводам в цій частині.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 проходить військову службу на посаді командира радіовідділення інформаційно-комунікаційного вузла військової частини НОМЕР_3 . При цьому, слдчим суддею встановлено, що відповідно до долученої до клопотання копії службової картки ОСОБА_4 , до розділу «1. Заохочення» не було внесено жодного запису, водночас, відповідно до розділу «2. Стягнення», відносно ОСОБА_4 за час проходження військової служби 7 (сім) разів застосовувалися стягнення, у тому числі у вигляді доган та суворих доган. Також слідчий суддя не може залишити поза увагою те, що кримінальне правопорушення, у якому на теперішній час обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ймовірно було вчинено останнім в період позбавлення його права керування транспортними засобами та призвело до загибелі особи.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 було ймовірно вчинено, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, внаслідок чого його ймовірні дії несли за собою погрозу для всіх учасників дорожнього руху та призвели до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 16.08.2025, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1