ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/7299/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1395/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою в.о. керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 04 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуєва Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого у ФОП ОСОБА_10 на посаді вантажника на умовах випробувального терміну, який має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, раніше судимого вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 05 березня 2024 року за ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 59-1 КК України, покладені на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_7 обчислюється з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Ухвалено вирок виконувати окремо від вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 05 березня 2024 р. за засудженням ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Як встановив суд, на початку травня 2024 року в денний час доби, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання наркотичних речовин, перебуваючи у лісосмугі поблизу селища Кочеток, Чугуївського району, Харківської області, знайшов наркотичну речовину, для власного вживання. Після чого, ОСОБА_7 приніс наркотичну речовину за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав її в приміщенні кухні-кімнати за вищевказаною адресою, без мети збуту.

Так, 09 липня 2024 року в період часу з 10 години 03 хвилин до 10 години 31 хвилини, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області в приміщенні кухні-кімнати, а саме на полиці з приправами для їжі виявлено та вилучено один полімерний пакет з рослинною речовиною, темно-зеленого кольору, подрібненою. Вилучена вищевказана рослинна речовина, темно-зеленого кольору, подрібнена, згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/19691-ГІЗПРАГІ від 17.07.2024 року за результатами судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Маса капабісу, в перерахунку на суху речовину, склала 16.3177 грам.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних речовин без мети збуту.

В апеляційній скарзі виконувач обов`язків керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосуванням закону, який підлягає застосуванню, ст.71 КК України, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням, призначеним за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 05 березня 2024 року із застосуванням ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

В обґрунтування доводів зазначає, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 05 березня 2024 року за ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. Таким чином, суд першої інстанції при винесенні вироку не застосував положення ст.71 КК України, оскільки покарання на час ухвалення нового вироку від 04 квітня 2025 року ОСОБА_7 не відбуте, у зв`язку з чим, судом неправильно застосовано п.1 ч.1 ст.413 КПК України, тобто незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, зокрема, 30.05.2023 та 28.06.2023 року, що характеризує його як суспільно-небезпечну особу, яка наполегливо не бажає ставати на шлях виправлення.

У судовому засіданні Харківського апеляційного суду від 02 липня 2025 року:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу частково, вважав, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначенням нового судового розгляду.

- захисник ОСОБА_8 просила вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд. Звертала увагу, що її підзахисний запитував на досудовому розслідуванні, що буде з попереднім вироком, але його запевнили, що у суді йому призначать покарання у виді штрафу. Крім того, зазначила про те, що ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні не бачив захисника;

- обвинувачений ОСОБА_7 зазначив про те, що в суд першої інстанції його не викликали, наркотичні засоби дійсно знайшли у нього в квартирі, він оступився і вживав їх не постійно. Звертав увагу на те, що у нього на утриманні є четверо дітей, а його жінка наразі знаходиться у декретній відпустці та доглядає за дітьми. На теперішній час він працює на окопах та допомагає Збройним Силам України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, вважав, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначення нового судового розгляду, а також думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які вважали, що вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, було здійснено в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з нею лише в частині необхідності скасування оскаржуваного вироку, внаслідок невідповідності судового рішення вимогам ст. 370 КПК України та неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не дотримані вимоги матеріального закону та незастосований закон, який підлягає застосування.

У частині 3 ст.78 КК України зазначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного покарання за новий вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.71 КК України. При цьому належить точно встановлювати вид та розмір невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Невідбутою частиною покарання треба вважати, зокрема, покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що викладені в абз. 1 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбуття основного покарання чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також, коли новий злочин вчинено після оголошення вироку, але до набрання ним законної сили. Під час складання покарань у порядку зазначеної норми остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Вищевказана позиція щодо призначення покарання за сукупністю вироків висловлена також і в постановах Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі №511/37/16-к та від 14 липня 2021 року у справі №443/806/19.

Колегія суддів також бере до уваги правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 01 липня 2020 року у справі №766/39/17, в якій зазначено, що при визначені того, які з правил призначення остаточного покарання підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 05 березня 2024 року за ч.2 ст.345, ч.2 ст.342 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 03 травня 2024 року.

Кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні, обвинувачений вчинив на початку травня 2024 року, тобто в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком.

Наведені вище обставини свідчили про необхідність призначення розгляду справи в суді першої інстанції у судове засідання, та, для з`ясування всіх обставин у справі, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, в порядку ч.3 ст.382 КПК України.

При цьому, при проведенні судового розгляду могли бути встановлені підстави, передбачені ч.4 ст.309 КК України та п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Разом з цим, суд першої інстанції, розглядаючи справу у спрощеному провадженні, дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції, яка передбачена ч.1 ст.309 КК України та ухвалено рішення щодо самостійного виконання вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 05 березня 2024 року.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 1 ст. 71 КК України, не визначив остаточне покарання за сукупністю вироків, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що свідчить на користь апеляційних доводів прокурора в цій частині.

З огляду на викладене, вказані вище обставини свідчать про недотримання судом вимог кримінального процесуального закону щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, що є обов`язковою вимогою ст.370 КПК України, а тому ці порушення належить вважати істотними.

Разом з цим, вказані порушення матеріального закону не є підставою, згідно ч.1 ст.420 КПК України, для ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку, оскільки цей перелік підстав, передбачений цією нормою - є вичерпним, а порушення, на які вказує прокурор, мають істотний характер, оскільки впливають на висновки суду з приводу правильності застосування кримінального закону при призначення покарання, внаслідок чого апеляційна вимога прокурора щодо призначення нового покарання - є передчасною.

За таких обставин, з урахуванням апеляційної вимоги прокурора, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості ухвалити новий вирок стосовно ОСОБА_7 , що також обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги прокурора.

Враховуючи наявність встановлених при апеляційному розгляді істотних порушень КПК України, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду, решту апеляційних доводів прокурора, колегія суддів вважає передчасними, оскільки згідно ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Оскільки прокурор в своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку з постановленням нового вироку судом апеляційної інстанції, подана апеляційна скарга задовольняється частково, лише в частині скасування судового рішення, з наведених вище підстав.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що при новому судовому розгляді належить врахувати підстави скасування цього судового рішення, в тому числі, щодо незастосування кримінального закону, який підлягає застосуванню, а саме ст.71 КК України.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч.1 ст. 412, п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п.3, 4 ч. 1 ст. 409; п.1 ч.1 ст. 413 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного.

Порушення судом першої інстанції низки основних засад кримінального провадження, а також вимог п.2 ч.3 ст.374, ст. 370 КПК України про зміст мотивувальної частини обвинувального вироку - не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,15 ч.1 ст.7 КПК України законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також одночасно норми щодо обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.

Колегія суддів, в силу вимог ч.3 ст.415 КПК України, звертає увагу суду першої інстанції на те, що висновки і мотиви з яких скасовані судові рішення є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Керуючись ст. ст. 394, 404, 405, 407, 409, 412, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу в.о. керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 04 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: