Справа № 1-кс/593/294/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2025 р. м. Бережани

Слідчий суддя Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бережанського районного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з початковою освітою, інваліда ІІ групи з дитинства, не депутата, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Згідно матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділенням відділу поліції №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000233, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України.

У ніч з 31.08.2025 на 01.09.2025 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , на побутовому ґрунті в ході словесного конфлікту спричинив своєму братові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеня зі стисненням, гострою субдуральною гематомою та множинними багатоуламковими переломами склепіння черепа, з якими останній 01.09.2025 екстреною медичною допомогою, госпіталізований до КНП «Підгаєцька ЦМЛ», а в подальшому до КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР.

У ході досудового розслідування встановлено, що 31 серпня 2025 року, близько 19 год 00 хв, більш точний час досудовим слідством встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 перебував на території домогосподарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм братом ОСОБА_7 , з яким у ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин. Надалі у ході конфлікту у ОСОБА_5 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто, діючи з прямим умислом, ОСОБА_5 , перебуваючи у вищевказаному місці, наніс шматком шиферу, який мав при собі численні удари по голові ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, у виді важкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою голови важкого ступеня зі стисненням множинними багато уламковими переломами кісток склепіння та основи черепа зліва та епідуральною гематомою зліва, багато уламковий перелом нижньої щелепи зліва, множинні різано-рубані рани волосистої частини голови, обличчя, лівої вушної раковини, дислокаційно стовбуровий синдром, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме - у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Під час досудового розслідування, 02.09.2025 т.в.о. слідчого СВ відділу поліції №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області майором поліції ОСОБА_8 , за погодженням з процесуальним прокурором прокурором Підгаєцького відділу Бережанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області, українцю, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженому, з початковою освітою, інваліду ІІ групи з дитинства, не депутату, раніше не судимому.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 , просять клопотання задоволити та взяти під варту підозрюваного ОСОБА_5 .

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просять суд обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

-рапорт із повідомленням, зареєстрованим в ЖЄО за № 10095 від 02.09.2025 про те, що надійшло повідомлення чергового лікаря Тернопільської обласної лікарні про те, що із Підгаєцької ЦРЛ бригадою ЕМД до них був доставлений ОСОБА_7 із відкритою проникаючою черепно-мозковою травмою, забоєм головного мозку важкого ступеня із стисненням, гострою субдхозральною гематомою та множинними ми багатоуламковими переломами;

-протоколом оглядом місця події на території домогосподарства та житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речові докази із слідами речовини бурого кольору;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що 01.09.2025 її син ОСОБА_10 повідомив їй, що він був в гостях у їх родича ОСОБА_7 та виявив останнього сильно побитим та в крові, про що вона повідомила брату ОСОБА_7 ОСОБА_11 , який у свою чергу повідомив іншим родичам, які викликали швидку допомогу. На думку свідка тілесні ушкодження ОСОБА_7 спричинив його брат ОСОБА_5 , в якого неодноразово траплялись конфлікти із братом, а також ОСОБА_10 розповів їй, що бачив кров на штанах ОСОБА_5 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (сусідка ОСОБА_7 та ОСОБА_5 ), яка повідомила, що востаннє бачила ОСОБА_7 31.08.2025 близько 13 години, коли той збирав в мішки овес на полі. Про те, що останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, дізналась від працівників поліції, будь-якою інформацією про те, хто та коли це міг зробити не володіє. Також зазначила, що між ОСОБА_7 та його братом ОСОБА_5 часто відбувались конфлікти, так як останній має розлади психіки та зловживає алкогольними напоями, подекуди брав до рук сокиру чи ніж та пошкоджував ними предмети в будинку;

-протоколом отримання добровільно наданих предметів та речей, а саме добровільно наданих ОСОБА_5 одягу, в якому він перебував в період часу з 31.08.2025 по 02.09.2025;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , який повідомив, що в неділю перед вечором він побився зі своїм братом ОСОБА_7 , під час чого останній вдарив його першим, після чого він один раз вдарив ОСОБА_7 шифером по голові ззаду. Після цього він завів ОСОБА_7 в хату та сам пішов ліс, де перебував до того моменту, поки його знайшли працівники поліції;

-іншими зібраними у справі доказами.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від п`яти до восьми років.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Відтак, стороною обвинувачення до клопотання додано докази, котрі навіть в сторонньої людини викликають відчуття того, що підозра є розумною.

Сукупність представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином. На даному етапі вони, хоча і не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте дозволяють дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення. Саме такий підхід застосовує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях в справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року.

Щодо ризиків необхідно зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, адже усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик актуальним. Беручи до уваги високий ступінь суспільної небезпеки, вік ОСОБА_5 , та той факт, що останній неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, не навчається та офіційно не працює, без постійного джерела прибутку, що свідчить про відсутність у нього будь-яких соціальних зв`язків в суспільстві, не кажучи вже про їх міцність, в сукупності з обставинами кримінального провадження, свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не менш обґрунтованим є ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На даний час продовжується досудове розслідування вказаного кримінального провадження, триває збирання доказів, які у майбутньому будуть кожен окремо та в цілому у своїй сукупності підтверджувати винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованому йому злочину.

Місцем фактичного проживання ОСОБА_5 є те ж місце, де останній вчинив дане кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим він, знаходячись на свободі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин, та не були встановлені до цього часу.

Враховуючи стадію кримінального провадження (досудове розслідування), необхідність подальшого збирання доказів, враховуючи обізнаність підозрюваного щодо деяких даних про речі та документи, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відтак, наведе свідчить про існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також об`єктивним є ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Процедура отримання свідчень від таких учасників кримінального процесу полягає у наступному: спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

У даній справі ризик впливу на потерпілого та свідків існує, позаяк кримінальне провадження перебуває на етапі досудового розслідування і збір доказів ще не завершено. Момент безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та свідків та дослідження їх судом ще не настав.

З метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може шляхом погроз, підкупу, психологічного впливу тощо, з метою зміни особами показів, незаконно впливати на осіб, які можуть бути допитані або вже допитані як свідки з приводу вчинення кримінального правопорушення, тим паче, що потерпілий є його родичем, а деякі зі свідків знайомі з ним та також є родичами, та те, що підозрюваному надані копії відповідних процесуальних документів із зазначенням анкетних даних понятих, свідків, залучених до проведення огляду під час досудового розслідування.

Перебуваючи на волі та будучи ознайомленим з матеріалами досудового розслідування ОСОБА_5 може встановити осіб свідків та в подальшому незаконно впливати на них, зокрема чинити відповідний тиск, шляхом погрози чи вмовлянь він може схиляти потерпілого та свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на наявність ризиків, котрі виправдовують мету запропонованого нею запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (пункт 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (пункт 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні (пункт 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, вищезазначені ризики у комплексі свідчать про виправданість застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід буде неспроможний їх нівелювати, а тому його застосування є недоцільним.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бєлозоров проти Росії та України», визначено, що «тяжкість обвинувачення може бути підставою для тримання під вартою на початкових етапах провадження».

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної його процесуальної поведінки, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

Враховуючи вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують його особу, на даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_5 під вартою.

Таким чином, застосувавши більш м`який запобіжний захід неможливо запобігти ризикам викладеним у клопотанні, а саме: запобігти переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Суд проаналізувавши та оцінивши наведені обставини в їх сукупності, заслухавши думку учасників справи, приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України та обрання йому менш суворого запобіжного заходу, як тримання під вартою не усуне ризиків передбачених ст.177 КПК України та не забезпечить належної поведінки підозрюваного, а тому необхідно застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Враховуючи вище наведені обставини і те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, є тяжким злочином, вчиненим із застосуванням насильства, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає, що у даному конкретному випадку відсутні підстави для визначення застави.

Керуючись ст.ст. 40, 131, 132,176 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Носів Підгаєцького району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з початковою освітою, інваліда ІІ групи з дитинства, не депутата, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб - тобто до 01.11.2025 року до 10 год. 32 хв.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Термін дії ухвали становить до 01.11.2025 року до 10 год. 32 хв.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1