Справа № 569/1461/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області підполковника юстиції ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, у рамках кримінального провадження №0002443 від 24.10.2024, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого на даний час продовжена шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Указом Президента України Про загальну мобілізацію № 69/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, та діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років.

Таким чином, починаючи з 24.02.2022 в Україні діють спеціальні правила перетину кордону в умовах воєнного стану військовозобов`язаними особами.

Усвідомлюючи вищевказані обставини, громадянин України ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний час особи, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в порушення вимог Законів України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», «Про правовий режим воєнного стану» та Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, організували злочинну схему переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

Для забезпечення вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 у точно невстановленому місці, у невстановлені досудовим слідством дату та час, але до 24.04.2025, залучив громадян України ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених на даний час осіб до вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України в Республіку Білорусь, яким довів розроблений ним план злочинних дій та конкретну функцію кожного із учасників.

Так, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_5 повинен був здійснювати пошук осіб, що мають намір незаконно перетнути державний кордон України за грошову винагороду у сумі 4500 доларів США з однієї особи, проводити попередні консультації щодо способів та маршрутів незаконного переправлення через державний кордон України, надавати їм безпосередні вказівки та поради щодо незаконного перетину державного кордону.

У свою чергу, ОСОБА_9 , відповідно до розробленого злочинного плану, повинен був зустрічати осіб, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України, в м. Сарни Сарненського району Рівненської області (далі м. Сарни), надавати їм безпосередні вказівки та поради щодо незаконного перетину державного кордону, а також забезпечити їх доставку безпечними шляхами з вказаного населеного пункту до с. Старе Село Сарненського району Рівненської області (далі с. Старе Село), яке знаходиться в прикордонній зоні, неподалік кордону між Україною та Республікою Білорусь, або інший попередньо визначений населений пункт та передати їх іншим залученим до вчинення злочину особам для їх переміщення в с. Старе Село.

ОСОБА_8 , відповідно до розробленого злочинного плану, повинен був зустрічати осіб поблизу с. Старе Село, після чого забезпечити доставку на околицю даного села, що знаходиться ближче до кордону з Білоруссю, та передати таких осіб ОСОБА_7 .

Останній повинен був особисто проводити осіб, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України, в обхід діючих контрольно-пропускних пунктів ДПСУ, діючих нарядів, тощо, безпосередньо прокладати маршрут слідування на карті в застосунку та забезпечувати вихід в близькості до державного кордону, після чого мав вказувати напрямок подальшого слідування.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 у невстановлені досудовим слідством дату та час, але до 24.04.2025, підшукав 3 осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України.

Діючи за вказівками ОСОБА_5 , зазначені вище особи, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України, 24.04.2025 приблизно 19 год. 00 хв. прибули в м. Сарни, де їх безпосередньо зустрів ОСОБА_5 та надав попередні вказівки щодо подальшого слідування та роз`яснив порядок незаконного переміщення через державний кордон. Після цього, вказані вище троє осіб сіли в належний ОСОБА_9 транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , та прослідували ним до визначеної місцевості, при цьому ОСОБА_9 слідував попереду вказаного транспортного засобу та вказував маршрут, оминаючи наявні КРП та прикордонні наряди. У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_9 залучили невстановлених на даний час осіб, які здійснили перевезення трьох осіб, що мали намір незаконно переправитись через державний кордон, до с. Старе Село. Під час слідування зазначені вище особи обговорювали в телефонному режимі із ОСОБА_8 подальші дії та домовились щоб він зустрів їх на виїзді до с. Старе Село.

У свою чергу ОСОБА_8 , будучи обізнаний про переправлення осіб через державний кордон, зустрів вказаних осіб в обумовленому місці та в подальшому завіз автомобілем марки BMW, н.з. НОМЕР_2 , на околицю с. Старе Село, де його чекав ОСОБА_7 , який повинен був відвести зазначених вище осіб на ділянку, що знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України та Білорусі. Надалі ОСОБА_8 отримав від осіб, що мали намір незаконно переправитись через державний кордон, грошову винагороду у сумі 13500 доларів США.

05.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності, а саме: повідомленням про протиправне діяння, що містить ознаки злочину №2/1440 від 24.09.2024, рапортом №2/1439 від 24.09.2024, відповідями на доручення 5/1/4-3487 від 03.12.2024, 67/5/1/4-345 від 23.01.2025, протоколом огляду місця події від 25.04.2025, протоколом обшуку від 25.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.04.2025, протоколом затримання ОСОБА_8 , ОСОБА_7 від 25.04.2025, протоколами за наслідками проведення НСРД.

На даному етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому, сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зважаючи на викладені обставини та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, 06.05.2025 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб та, у разі внесення застави, покладено обов`язки прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання в УДМСУ в Рівненській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними, їх адвокатами.

Відповідно до повідомлення ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» 06.05.2025 ОСОБА_5 звільнено у зв`язку із внесенням застави.

Надалі, зважаючи на наявність обставин, які вказують на порушення підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, 13.08.2025 Рівненським міським судом Рівненської області вказаному вище підозрюваному змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою строком до 25.08.2025.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні завершується 25.10.2025.

Покликаючись на наведене, слідчий доводить, що на даний час у кримінальному провадженні, наявні ті самі ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували й на час застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задоволити з підстав викладених у ньому, а також обґрунтували обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, у зв`язку з чим просили продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_12 просили застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі домашній арешт, а в разі продовження строку тримання під вартою визначити розмір застави.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002443 від 24.10.2024, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За вищевказаних обставин, 05.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

06.05.2025 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладено обов`язки визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України.

Проте, зважаючи на наявність обставин, які вказують на порушення підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, 13.08.2025 Рівненським міським судом Рівненської області вказаному вище підозрюваному змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою строком до 25.08.2025.

Розумність підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантій від безпідставного арешту й затримання, закріпленої у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції." Відповідно до практики Європейського суду "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 параграфу 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо вчинила злочин".

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, вище вказані докази вказують на обґрунтованість та розумність оголошеної ОСОБА_5 підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 , п. 32, Series A, №182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 ).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Завершити досудове розслідування на даній стадії до спливу вказаного строку не представляється за можливе, у зв`язку із необхідністю проведення значного обсягу слідчих та процесуальних дій, призначення експертних досліджень, проведення аналізу наявних даних на предмет повноти та достатності, прийняття процесуальних рішень та належної кваліфікації у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, під час досудового розслідування проводився комплекс негласних слідчих (розшукових) дій, за наслідками яких складено відповідні протоколи, які після проходження процедури розсекречення скеровані до слідчого відділу для приєднання до матеріалів даного кримінального провадження. Зважаючи на викладені обставини, дослідження інформації, що відображена у даних протоколах потребує значного часу, та у подальшому може бути використана в тому числі під час вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності й інших причетних до вчинення даного злочину осіб, а також до вчинення аналогічних злочинів окремими з підозрюваних у даному кримінальному провадженні. Також за наслідками відповідних протоколів будуть призначатись необхідні експертні дослідження.

Водночас, у ході досудового розслідування отримано ухвали суду на проведення тимчасового доступу в оператора телекомунікації та вилучено інформацію, що має значення для досудового розслідування. Дослідження та аналіз вказаної інформації потребує значного часу. Водночас, від оперативного підрозділу надійшла відповідь на доручення, яка містить інформацію про причетність підозрюваних до вчинення інших аналогічних кримінальних правопорушень. Зазначена інформація потребує перевірки та подальшої правової оцінки, що потребує значного часу та пов`язано із виконанням додаткових слідчих дій.

Крім того, у ході досудового розслідування потребує часу визначення питання щодо можливості повідомлення про підозру іншим особам, в тому числі встановлення їх ролі під час підготовки та вчинення злочину.

Проведення зазначених вище та інших слідчих/процесуальних дій має важливе значення для досудового розслідування так як в ході їх проведення планується отримати додаткові докази обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, ролі підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, заявлені стороною обвинувачення ризики на даний час не зменшились та є актуальними, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та інших осіб, причетних до вчинення тяжкого кримінального правопорушення, яке характеризується латентністю його організації та подальшої реалізації, із залученням до вказаної протиправної діяльності інших на даний час невстановлених органом досудового розслідування осіб, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, які причетні до його вчинення, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин.

Зокрема, ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду підтверджується серед іншого підозрою у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним переправленням осіб через державний кордон, що вказує на обізнаність підозрюваного у способах та шляхах залишення меж України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний, усвідомлюючи той факт, що за інкриміноване йому протиправне діяння, у випадку його доведення в суді, загрожує покарання, санкція якого передбачає до дев`яти років позбавлення волі із конфіскацією майна, що не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою.

Ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків випливає з того, на даний час органом досудового розслідування встановлюються особи, які можуть бути у подальшому підозрюваними у вчиненні вказаного злочину, а також допитані як свідки щодо відомих їм обставин вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тому у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та показання учасників кримінального провадження отримує усно, що не виключає ризику впливу підозрюваним на свідків після дачі ними показань у ході досудового розслідування до початку судового розгляду.

Також суд звертає увагу на те, що дане протиправне діяння, яке інкриміновано ОСОБА_5 , вчинено за попередньою змовою групою осіб, та інші співучасники кримінального правопорушення на даному етапі досудового розслідування не являються затриманими, а їх причетність до вчинення злочину перевіряється наявними можливостями, це не виключає підтримання зв`язку між ними з метою повідомити інших співучасників злочину про відомі йому обставини досудового розслідування, порадами та вказівками сприяти їм у переховуванні та виробити з ними спільну позицію з метою заплутування досудове розслідування альтернативними версіями події.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, підтверджується тим, що наявні матеріали досудового розслідування вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення аналогічних злочинів у сфері незаконного переміщення осіб через державний кордон України, що не виключає подальшого їх вчинення.

Тому, на підставі викладеного, можна дійти висновку про неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж застосування тримання під вартою.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий суддя приходить до переконання, що заявлені слідчим ризики не зменшились та на даний час продовжують існувати, а тому із урахуванням наведеного, є необхідним продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку із складністю кримінального провадження строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні завершується 25.10.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ухвалою Рівненського міського суду від 13.08.2025 прийнято рішення про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою без визначення розміру застави на підставі п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, у зв`язку із порушенням покладених обов`язків.

Таким чином, з метою запобігання ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи неможливість закінчення досудового слідства, положення п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також відсутність підстав для скасування чи зміни застосованого щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, клопотання слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 181, 183, 194, 196, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, тобто до 23 жовтня 2025 року без визначення розміру застави.

Утримувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор" - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Визначити строк дії ухвали до 23.10.2025.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор", вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя