ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3652/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/653/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 357 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 190, частиною 3 статті 357 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001134 від 07.08.2021, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, має сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає окремо, зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживав: АДРЕСА_2 , який раніше був судимий:

- 10.09.2021 Київським районним судом м. Харкова за частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 205-1 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 рік, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 04.08.2022 Шевченківським районним судом м. Києва за частиною 3 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 15.04.2024 Комінтернівським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 70, статтею 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 14.06.2024 Київським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 191, частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185,частиною 1, 4 статті 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2024 року на підставі частини 2 статті 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від покарання, призначеного йому вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року за частиною 3 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 71 КК України, вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 року за частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 70, статтею 72 КК України та вироком Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 за частиною 2 статті 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 14.06.2024 приведено у відповідність до Кримінального кодексу України та ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим: за частиною 1 статті 191 КК України у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі; за частиною 2 статті 15 частиною 2 статті 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці, без застосування частини 4 статті 70 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 190, частиною 3 статті 357 КК України, та призначено йому покарання: за частиною 2 статті 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за частиною 3 статті 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 червня 2024 року, призначено ОСОБА_7 , остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_9 , разом із раніше їй знайомим ОСОБА_7 , у невстановлений точний час, вирішили заволодіти велосипедом, що знаходився в пункті прокату «Sky Life», за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янка, 58-А.

05.08.2021, приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_9 , перебуваючи у пункті прокату «Sky Life», що розташований за адресою: м.Харків, вул. Дерев`янка, 58-А, де здійснює свою діяльність ФОП « ОСОБА_10 », маючи єдиний спільний злочинний намір, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману, взяли в оренду велосипед марки «Leon TN80», сріблястого кольору, вартістю згідно висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи № 163 від 22.09.2021 13 470 грн 00 коп., який в подальшому не збирались повертати.

Після чого ОСОБА_7 надав співробітнику прокату велосипедів паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видаючи його за свій, як заставу за отриманий велосипед, та разом з ОСОБА_12 покинули місце вчинення кримінального правопорушення - злочину, розпорядившись майном на свій розсуд, спричинивши ФОП « ОСОБА_10 » матеріальну шкоду на суму 13 470 грн 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми протиправними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 190 КК України, (шахрайство), а саме заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, в кінці липня 2021 року, точний час не встановлено, до ОСОБА_7 , у невстановлений спосіб, потрапив паспорт громадянина України, на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого у ОСОБА_7 виник прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був виданий 07.08.2020, № 005056323, орган, що видав: 6317.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим паспортом, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , впевнившись у дійсності вказаного паспорту та розуміючи, що паспорт є важливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, незаконно заволодів паспортом та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми протиправними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 357 КК України, а саме незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурор не оспорюючи юридичної кваліфікації вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на скоєння ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, разом із ОСОБА_9 , зазначивши, що вказаний злочин ОСОБА_7 вчинив з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує, що оскаржуваний вирок підлягає зміні у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Відповідно до частини 1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Прокурор звертає увагу, що суд першої інстанції зазначаючи у мотивувальній частині вироку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 скоїв інкриміновані йому кримінальні правопорушення разом із ОСОБА_9 , матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, порушив загальні засади кримінального судочинства, а саме передбачені пунктом 10 статті 7 КПК України - принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Апелянт зазначає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України не доведена, оскільки матеріали стосовно неї виділені судом в окреме провадження. ОСОБА_9 оголошена у розшук і обвинувальний вирок стосовно неї не постановлено. Вважає, що посилання суду першої інстанції у мотивувальній частині вироку про скоєння ОСОБА_7 злочину разом із ОСОБА_9 , є безпідставними.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

На підставі частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частини 1 статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до статті 62 Конституції України та частини 1 статті 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.

Таким чином, є неприпустимим ствердження, зокрема в судових рішеннях, про вчинення кримінальних правопорушень конкретними особами із зазначенням їх особистих даних, зокрема у співучасті з обвинуваченим, за відсутності вироку суду щодо них, який набрав законної сили, оскільки це є порушенням однієї із засад кримінального провадження презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваного вироку суд першої інстанції, не дотримався вищевказаних вимог, та при викладенні формулювання обвинувачення вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України вказав, що ОСОБА_7 вчинив його разом з встановленою особою, а саме ОСОБА_9 , матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та Конституції України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень статті 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року зміні у відповідній частині, з врахуванням того, що прокурор в апеляційній скарзі просив виключити з мотивувальної частини вироку посилання на вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, разом з ОСОБА_9 та зазначити, що вказаний злочин ОСОБА_7 вчинив з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, тоді як, особа, з якою було вчинено ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, була встановлена досудовим розслідуванням.

Керуючись статтями 405, пунктом 2 частини 1 статті 407, пунктом 4 частини 1 статті 408, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду вказівку на вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину разом з ОСОБА_9 та вважати вірним: «вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України разом з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження».

В решті вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою в той самий строк, з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: