Справа № 569/5120/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Рівненського міського суду Рівненської області, кримінальне провадження №0000034 від 18.02.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Переділи Рівненського району Рівненської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, одруженої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

потерпілого представника Управління соціальної та ветеранської політики Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами з Державного бюджету України шляхом шахрайства, 08.12.2021 у денний час звернулась до управління соціального захисту населення Рівненської РДА, що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Соборна 366 а, із заявою про призначення та виплату матеріальної допомоги малозабезпеченим сім`ям відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» за № 1768-III від 01.06.2000 зі змінами та доповненнями (чинними на дату вчинення) та «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24.03.2003 зі змінами та доповненнями (чинними на дату вчинення).

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами Державного бюджету України шляхом отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, переслідуючи ціль незаконного збагачення, ОСОБА_3 того ж дня, під час заповнення Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів допомоги, достовірно знаючи, що вона з 09.07.2018, є власником житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м., що розташований у АДРЕСА_3 , а її чоловік ОСОБА_6 , 10.11.2021 р. обдаровуваний житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га., діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, у порушення пп. 3 п. 10 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 зі змінами та доповненнями (чинними на дату вчинення), якою передбачено, що державна соціальна допомога не призначається, якщо особи, у власності малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване в населених пунктах, зазначених у переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, тим самим ввівши в оману працівників зазначеної державної установи, шляхом приховування обставин, які впливають на розмір соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям при її оформленні.

В подальшому, на підставі поданих ОСОБА_3 завідомо неправдивих відомостей про доходи, а саме неповідомлення даних про наявність другого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 призначено допомогу малозабезпеченим сім`ям та проведено виплату щомісячних нарахованих сум.

У порушення Закону України «По державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 № 1768-III та «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250, ОСОБА_3 у період з 01.12.2021 по 31.08.2022 включно незаконно отримала зайво нараховану державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на загальну суму 57 836,40 грн., чим спричинила державі в особі управління соціальної та ветеранської політики Рівненської РДА майнову шкоду у вказаному розмірі.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.190 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, дала показання, що вона в грудні 2021 звернулась до управління соціального захисту населення Рівненської РДА, із заявою про призначення та виплату матеріальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Під час заповнення Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів допомоги, усвідомлюючи, що будучи власником житлового будинку, що у АДРЕСА_3 , а її чоловік ОСОБА_6 , обдаровуваний житловим будинком що АДРЕСА_2 , не повідомила про наявність будинку що перебуває у власності чоловіка, у зв`язку з чим період з грудня 2021 по серпень 2022 включно, незаконно отримала зайво нараховану державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на загальну суму 57 836,40 грн.

Також, обвинувачена ОСОБА_3 подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст. 45 КК України, оскільки вона вперше вчинила кримінальний проступок, повністю відшкодувала завдану шкоду, щиро розкаюється у вчиненому. Просила клопотання задовольнити, а кримінальне провадження закрити.

Потерпілий представник Управління соціальної та ветеранської політики Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області ОСОБА_5 , не заперечувала проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, підтвердила, що остання відшкодувала шкоду повністю.

Прокурор вказав, що оскільки обвинувачена повністю відшкодувала завдану кримінальним проступком шкоду, вона щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального проступку, вперше вчинила кримінальний проступок, отже достатні підстави для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, та закриття кримінального провадження.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», - Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК (2341-14) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів невеликої тяжкості, які утворюють сукупність (за винятком реальної), не може бути перепоною для застосування ст. 45 КК (2341-14). Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК (2341-14). Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу. Передбачене у ст. 45 КК (2341-14) звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Його треба здійснювати в порядку, встановленому ст. 7-2 КПК (1001-05), незалежно від того, надійшла справа до суду із відповідною постановою чи з обвинувальним висновком.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, вона визнала вину, щиро розкаялась, повністю відшкодувала шкоду, вперше вчинила кримінальний проступок.

Відповідно до ч.8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

За положенням ч.3 ст. 285 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Обвинуваченій ОСОБА_3 роз`яснено положення ч.3 ст. 285 КПК України, а також те, що у випадку невизнання винуватості, вона має право на продовження судового розгляду в повному обсязі, а також що підстава для звільнення її від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою, після чого остання просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження закрити.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що обвинувачена просила звільнити її від кримінальної відповідальності, не заперечувала щодо закриття кримінальної справи у зв`язку дійовим каяттям, і роз`ясненні судом наслідки їй зрозумілі, суд оцінивши всі обставини у справі, дійшов висновку, що клопотання обвинуваченої підлягає задоволенню та вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо неї закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

На підставі викладеного, ст. 45 КК України, ст.ст. 285, 286, 288 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст. 45 КК України, та закриття провадження у справі задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження №0000034 від 18.02.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 190 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1