Справа № 442/7770/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/250/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 286-1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2025 року, -

встановила:

цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 1 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_6 , ПАТ НАСК «Оранта» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_10 157 500 (сто п`ятдесят сім тисяч п`ятсот) гривень страхового відшкодування, заподіяної відшкодування транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 відшкодування в розмірі 264151 (двісті шістдесят чотири тисячі сто п`ятдесят одна) гривень 00 копійок відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди в розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 відшкодування в розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 відшкодування в розмірі 6 900 (шість тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок. витрат під час перебування автомобіля під арештом.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позовну заяву потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушенням задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

Позовну заяву Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Дрогобицької міської ради до ОСОБА_6 , третя особа на стороні позивача КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради про стягнення коштів на стаціонарне лікування потерпілих від злочину на користь Дрогобицької міської радим слід задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 кошти, витрачені КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради на стаціонарне лікування потерпілих у розмірі 29402 гривні за наступними реквізитами одержувача: ГУК, Львів (Дрогобицька ТГ), 24060300, р/р UA0013931 ДКСУ, .

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку суду, судом визнано доведеним, що 02 липня 2024 року приблизно о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Тгansporter», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Т І415 (Мостиська-Самбір-Львів) в напрямку села Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області, проїхавши населений пункт село Уріж Дрогобицького району Львівської області, на ділянці дороги із заокругленням праворуч, що неподалік дорожнього знаку 5.68 ПДР України (58 км), проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував її та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним в межах своєї смуги руху, без причин технічного характеру перетнув осьову лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, перетинати яку забороняється та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Нуndaі» моделі «Elantrа», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався із пасажиром дружиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зустрічному напрямку, в межах своєї смуги руху, в напрямку до села Уріж.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Нуndaі» моделі «Elantrа», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його пасажир дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримали тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_9 отримав синці з осадненням на передніх поверхнях обох кульшових суглобів з переходом на передню черевну стінку, закритого перелому грудини, закритих переломів чегвертого-дев`ятого ребер справа з правобічним пневмотораксом, які відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_10 отримала синці в ділянці попереку справа, на передній поверхні правого плечового суглобу, в ділянці лівої молочної залози, на передніх поверхнях обох гомілок, закриті переломи третього-сьомого ребер зліва без зміщення, закритий перелом тіла грудини без зміщення, які відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я.

В даній дорожній обстановці, що призвела до дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Тгansporter», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями), зокрема:

Розділу 1 пункту:

-1.5: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

«дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом»;

Розділу 2 пункту 2.3 підпунктів:

«б - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

«д - не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

Пункту 2.9 підпункту «а - водієві забороняється керувати транспортним

засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

Розділу 12 пункту «12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб маги змог у постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Допущені ОСОБА_6 порушення вимог вищевказаних Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди і настанням шкідливих наслідків у вигляді заподіяння потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначення основної міри покарання ОСОБА_6 у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд призначаючи ОСОБА_6 міру покарання не в повній мірі врахував характеризуючи данні обвинуваченого, судом не враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимій, до адміністративної відповідальності не притягувався, маючи 15 річний стаж керування транспортним засобом раніше порушень Правил дорожнього руху не вчиняв. Проте у зв`язку з відсутністю на даний час постійного заробітку, не може в повному обсязі та одноразово відшкодувати заподіяні збитки, проте зобов`язується такі відшкодувати в найближчий час.

Захисник вважає, що враховуючи, що судом не в повній мірі було вивчено особу обвинуваченого, призначене судом покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з чим міру покарання ОСОБА_6 необхідно пом`якшити призначивши йому мінімальний термін в межах санкції статті 286-1 КК України.

На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_9 подав заперечення, просить таку залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України залишити без змін.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ захисника та обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілих, які заперечили проти апеляційних вимог, при цьому, потерпілі підтримали свої заперечення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286-1 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст.286-1 КК України, то слід зазначити наступне.

Санкція ч. 1 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до не тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше судимий не був, має на утримання неповнолітню дитину сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, а перебуває на обліку в лікаря-нарколога (F 10.2) 2024 рік, Згідно висновку спеціальної медичної наркологічної комісії № 116 від 12.09.2024, перебуває на обліку з діагнозом розлад психіки внаслідок вживання алкоголю, однак застосування ст. 96 КК України не потребує, офіційно не працевлаштований, не страждає на тяжкі захворювання, не одружений, винуватість визнав повністю. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Судом першої інстанції враховано, обставини даної ДТП, зокрема, те, що ОСОБА_6 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 отримали середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Враховуючи усі обставини справи вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції підставно призначив йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, в межах санкції ч.1 ст. 286-1 КК України.

Обране покарання є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , запобігатиме вчиненню ним нових злочинів та повністю відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не знайдено підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у тому числі застосування до нього положень ст. 69-1 КК України. Жодний із наведених в апеляційній скарзі стороною захисту доводів , як то щире каяття, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, бажання у майбутньому не порушувати закон, не можуть виправдати протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_6 , вчинені ним у стані алкогольного сп`яніння, який, достовірно знаючи про відповідні заборони, сів за кермо та піддав небезпеці як себе, так і інших осіб.

Таким чином, доводи захисника викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2025 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4