Справа № 206/3303/25
Провадження № 1-кс/206/788/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Сватівської окружної прокуратури Луганської області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000368 від 29 жовтня 2014 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що на початку квітня 2014 року (більш точних дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) на території Луганської області невстановленими особами було створене не передбачене законом збройне формування «Призрак» під командуванням ОСОБА_6 (досудове розслідування щодо якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні), яке мало організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, було озброєно вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мало військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки т.зв. «ЛНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортація населення Луганської області, протистояння правоохоронним органам, знищення їх живої сили та матеріальних засобів, а також вчинення інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

У червні 2014 року (більш точних дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) в структурний підрозділ не передбаченого законом збройного формування «Призрак» т.зв. «ЛНР» на добровільній основі ввійшов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав умисел брати активну участь в діяльності даного збройного формування, при цьому розуміючи, що його діяльність спрямована на: заволодіння окремими територіями України та їх утримання, силову підтримку окремих владних структур т.зв. «ЛНР», депортацію населення з регіону знаходження даного збройного формування, а також знищення живої сили та матеріальних ресурсів противника, опір правоохоронним органам та Збройним силам України з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї.

Вступивши в зазначене збройне формування, ОСОБА_4 був зарахований до його складу на посаду командира розвідувальної групи та забезпечений військовою камуфльованою формою одягу, вогнепальною автоматичною зброєю та боєприпасами до неї.

У період з червня по листопад 2014 року ОСОБА_4 , діючи у складі структурного підрозділу розвідки не передбаченого законом збройного формування «Призрак» т.зв. «ЛНР», керуючись прямим умислом, розуміючи незаконну діяльність формування та протиправність своїх дій, маючи при собі автоматичну зброю, систематично виконував накази свого безпосереднього командира, а саме: здобував розвідувальні дані про склад та дислокацію Збройних сил України та інформацію необхідну для підготовки і успішного нападу на Збройні сили України.

26 вересня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України.

Оскільки на той час було встановлено відомості, що ОСОБА_4 переховується від органів слідства, місцезнаходження останнього невідоме, за місцем проживання він відсутній, то вказане повідомлення про підозру було надіслано останньому поштою за останньою відомою адресою проживання.

02 жовтня 2018 року слідчим, відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук, а досудове розслідування в кримінальному провадженні зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

04 жовтня 2018 року слідчим суддею Троїцького районного суду Луганської області надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У подальшому слідчим суддею Троїцького районного суду Луганської області неодноразово надавався дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній раз 16 вересня 2021 року, строк дії якого сплив 16 березня 2022 року.

06 червня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 26.09.2018, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченом ч. 2 ст. 260 КК України, та повістка про виклик останнього до слідчого СУ ГУНП в Луганській області на 12 год. 00 хв. 11.06.2025, на 12 год. 00 хв. 12.06.2025 та на 12 год. 00 хв. 13.06.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

07 червня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 26.09.2018, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України, та повістка про виклик останнього до слідчого СУ ГУНП в Луганській області на 12 год. 00 хв. 11.06.2025, на 12 год. 00 хв. 12.06.2025 та на 12 год. 00 хв. 13.06.2025 опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України).

11.06.2025, 12.06.2025, 13.06.2025 ОСОБА_4 на виклики до слідчого не з`явився без поважних причин і не повідомив про причини свого неприбуття, його місцезнаходження не встановлене.

16 червня 2025 року у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, досудове розслідування у вказаному провадженні відновлено.

Так, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені інкримінованих йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, та який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового слідства та суду, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_4 з 2014 року постійно перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, більше того, ОСОБА_4 обізнаний про те, що стосовно нього здійснюється досудове розслідування, розуміючи, що він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, та будучи повідомленим належним чином про виклик, 11.06.2025, 12.06.2025, 13.06.2025 на виклики до слідчого СУ ГУНП в Луганській області не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини неприбуття, що загалом підтверджує його бажання переховуватися від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, його місцезнаходження на території, підконтрольній державній владі України, не встановлене.

Про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, свідчать такі обставини, як те, що в цьому провадженні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали показання щодо протиправної діяльності підозрюваного ОСОБА_4 , останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, маючи досвід відповідної діяльності у складі не передбаченого законом збройного формування, а також будучи судимим за злочин проти громадського порядку та моральності може чинити тиск на свідків шляхом погроз, шантажу, залякування, з метою спонукання надати хибні свідчення та, відповідно, уникнення ним кримінальної відповідальності. Крім того, відповідно до наданих показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_4 неодноразово погрожував їм під час телефонних розмов.

Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, свідчать ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин, крім того, на теперішній час перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, де маючи досвід відповідної діяльності у складі НЗФ, має можливість активно співпрацювати з представниками держави-агресора, що надає йому можливість продовжити вже вчинений злочин, а також скоїти інший, за відсутності контролю з боку державних органів України.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786: територія Луганського району Луганської області, до складу якого входить м. Луганськ, в якому продовжував нести службу у складі не передбаченого законом збройного формування ОСОБА_4 , є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 07.04.2014; територія Алчевського району Луганської області, до складу якого входять: м. Ірміно, в якому проживав у 2018 році ОСОБА_4 , м. Кадіївка (Стаханов), смт. Лозівське та смт. Калинове є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 07.04.2014; територія Троїцької селищної територіальної громада Сватівського району Луганської області, до складу якої входить с. Покровське, в якому зареєстрований ОСОБА_4 , є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 06.03.2022.

Крім того, майже всі населенні пункти Луганської області є окупованими Російською Федерацією, станом на час розгляду даного клопотання, а їх залишок, що перебуває під контролем державної влади України, знаходиться на безпосередній лінії бойового зіткнення з країною-агресором.

Відповідно до даних Державної прикордонної служби України, фактів перетину ОСОБА_4 державного кордону України не виявлено.

Відповідно до даних Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, ОСОБА_4 на обліку не перебуває.

Відповідно до даних Міністерства соціальної політики України, ОСОБА_4 на обліку внутрішньо переміщених осіб не перебуває.

Відповідно до перевірки реєстру актів цивільного стану, факт смерті ОСОБА_4 на території України не реєструвався.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення, наданого оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК України, при проведенні розшукових дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , на теперішній час місцезнаходження останнього на території підконтрольній державній владі України не встановлено, на обліках як внутрішньо переміщена особа він не перебуває, зареєстрованого майна, що перебуває в його власності, на території України не має, нові реєстрації, в наявних у Національної поліції обліках, щодо нього відсутні.

Таким чином встановлені наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Вислухавши доводи та пояснення прокурора, вивчивши та дослідивши подане клопотання та надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Луганській області знаходиться кримінальне провадження № 0000368, відомості про яке внесено до ЄРДР від 29 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

26 вересня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України.

Оскільки на той час було встановлено відомості, що ОСОБА_4 переховується від органів слідства, місцезнаходження останнього невідоме, за місцем проживання він відсутній, то вказане повідомлення про підозру було надіслано останньому поштою за останньою відомою адресою проживання.

02 жовтня 2018 року слідчим, відповідно до ст. 281 КПК України, через те, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу слідства, місцезнаходження останнього невідоме, його оголошено в розшук, а досудове розслідування в кримінальному провадженні зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

04 жовтня 2018 року слідчим суддею Троїцького районного суду Луганської області надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У подальшому слідчим суддею Троїцького районного суду Луганської області неодноразово надавався дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній раз 16 вересня 2021 року, строк дії якого сплив 16 березня 2022 року.

06 червня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 26.09.2018, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України, та повістка про виклик останнього до слідчог СУ ГУНП в Луганській області на 12 год. 00 хв. 11.06.2025, на 12 год. 00 хв. 12.06.2025 та на 12 год. 00 хв. 13.06.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

07 червня 2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 26.09.2018, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 260 КК України, та повістка про виклик останнього до слідчого СУ ГУНП в Луганській області на 12 год. 00 хв. 11.06.2025, на 12 год. 00 хв. 12.06.2025 та на 12 год. 00 хв. 13.06.2025 опубліковано у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» (офіційне друковане видання Кабінету Міністрів України).

11.06.2025, 12.06.2025, 13.06.2025 ОСОБА_4 на виклики до слідчого не з`явився без поважних причин і не повідомив про причини свого неприбуття, його місцезнаходження не встановлене.

16 червня 2025 року у зв`язку з необхідністю проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, досудове розслідування у вказаному провадженні відновлено.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме їх копіями:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який у своїх показах повідомив, що він має сина ОСОБА_4 , з яким він періодично спілкується за допомогою телефонного зв`язку, під час телефонних розмов свідок дізнався від сина, що той в червні-липні 2014 року, перебуваючи в м. Лисичанськ Луганської області, вступив до лав не передбаченого законом збройного формування, брав участь в бойових діях, та після того втік до м. Луганська, де наразі проживає та продовжує брати участь в НЗФ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який у своїх показах повідомив, що він знайомий та підтримує гарні відносини зі ОСОБА_4 , з останнім, зі слів свідка, вони періодично спілкувалися за допомогою телефонного зв`язку, у ході розмов ОСОБА_4 повідомляв свідкові, що після відбуття покарання у виправній колонії, перебуваючи в м. Лисичанськ Луганської області, він вступив до лав не передбаченого законом збройного формування «Призрак», брав участь в бойових діях проти Збройних сил України, наразі перебуває в м. Луганськ, де продовжує брати участь в НЗФ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який у своїх показах повідомив, що раніше він підтримував товариські стосунки зі ОСОБА_4 , так, у ході телефонної розмови з останнім, свідок дізнався, що останній після звільнення з місць позбавлення волі в 2014 році вступив до лав не передбаченого законом збройного формування «Призрак» під керівництвом ОСОБА_6 , пропонував свідку також приєднатися до зазначеного НЗФ, а також брав активну участь в бойових діях проти Збройних сил України. Також свідкові відомо, що ОСОБА_4 проживає в м. Луганську, де продовжує брати участь в НЗФ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який у своїх показах повідомив, що він з дитинства знайомий зі ОСОБА_4 , так свідкові відомо, що останній брав участь в діяльності не передбаченого законом збройного формування «Призрак», до лав якого вступив влітку 2014 року, а також в листопаді 2014 року свідок особисто зустрічався зі ОСОБА_4 в м. Луганську, під час зустрічі, останній був одягнутий в камуфльований одяг російського зразка, та у ході бесіди повідомив свідкові, що брав участь в бойових діях, отримав поранення та проходив лікування в м. Луганськ;

- рапортами з додатками за результатами огляду особистого облікового запису ОСОБА_4 в російській соціальній мережі «Одноклассники», якими встановлені фотозображення, на яких представлений ОСОБА_4 в камуфльованому одязі, з шевронами НЗФ, у тому числі НЗФ «Призрак», георгіївською стрічкою, а також різноманітною кількістю зброї;

- відомостями з Державної прикордонної служби України щодо перетину ОСОБА_4 державного кордону України;

- відомостями з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо ОСОБА_4 ;

- відомостями з Міністерства соціальної політики України щодо перебування ОСОБА_4 на обліку внутрішньо переміщених осіб;

- відомостями з реєстру актів цивільного стану щодо факту смерті ОСОБА_4 на території України.

Отже, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слід прийти до висновку, що в своїй сукупності вони доводять наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Слідчий суддя, при вирішенні даного клопотання, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст.ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними доказами, зібраними під час досудового розслідування.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризику, передбаченого статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризику, зазначеного у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входять до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризику, передбаченого статтею 177 КПК України, до нього може бути обрано виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що в даному випадку прокурором доведено наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 дійсно перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, підлягає задоволенню та за відсутності підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193-194, 196, 205-206, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Сватівської окружної прокуратури Луганської області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000368 від 29 жовтня 2014 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1