КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3407/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні №0001574 - прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю,Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станиця Ленінградська, Краснодарського краю, Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0001574 від 31.07.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 600 (шестиста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень.

У разі внесення застави, зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати строком до 07.06.2025 наступні обов`язки;

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, письмовий перелік яких зобов`язати прокурора надати ОСОБА_7 під підпис;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначено до 07.06.2025.

Роз`яснено підозрюваному, що не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у виді застави він зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. З моменту застосування запобіжного заходу у виді застави, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладений на нього обов`язок, пов`язаний із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснено заставодавцю (у разі внесення ним застави), що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України. Також заставодавцю роз`яснюється, що у разі внесення ним застави, на нього покладається обов`язок забезпечити належну поведінку підозрюваного та його явку за викликом.

Роз`яснено підозрюваному та заставодавцю, що в разі якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі просить, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В разі якщо наведені у апеляційній скарзі доводи сторони захисту щодо скасування запобіжного заходу у вигляді застави є недостатніми, то апелянт просить оскаржувану ухвалу змінити, визначивши розмір застави в межах від 80 до 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як то передбачено пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України.

Прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі просить, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, без визначення розміру застави та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що застосований запобіжний захід очевидно є легшим та м`якшим, а ні ж тримання під вартою, однак, сторона захисту не погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням та вважає, що воно підлягає скасуванню або ж зміні, оскільки постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а визначений розмір застави є непомірно завищеним з огляду на обставини провадження та особи підозрюваного.

Апелянт вказує на те, що під час розгляду слідчим суддею внесеного на розгляд клопотання, стороною захисту було мотивовано доведено те, що підозра яка була оголошена ОСОБА_7 є необгрунтованою. Також стороною захисту було доведено, що ризики передбачені статтею 177 КПК України є недоведенимипрокуроромналежними і допустимими доказами.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_7 раніше є не судимим, має постійне місце проживання в місті Києві, є інвалідом 2 групи. Перебуває у цивільному шлюбі. Наведені факти свідчать про усталені та міцні соціальні зв`язки ОСОБА_11 і характеризують його тільки з позитивного боку.

Жодне твердження сторони обвинувачення, яке міститься у клопотанні, жодний документ, який був доданий до цього клопотання, не містить в собі доказів про те, що дане кримінальне провадження відноситься до «виключних випадків», коли розмір застави міг би перевищувати визначений пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України розмір для даної категорії злочинів.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону - ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та підлягає скасуванню, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України.

Також апелянт зазначає, що необхідність застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою обумовлюється необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На користь зазначених у клопотанні ризиків вказує і той факт, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються підозрюваному вчиненні у складі організованої групи, що в свою чергу свідчить про те, що співучасники були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували вчиняти злочин, пов`язаний із масовим розповсюдженням наркотичних засобів.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих підозрюваному свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті 178 КПК України, слідство прийшло до висновку, що ОСОБА_7 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали застосуванню до нього даного запобіжного заходу, не хворіє.

Характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характеризують його як особу здатну до протидії досудовому розслідуванню шляхом впливу на свідків, інших підозрюваних, фальсифікації доказів причетності тої чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення. При цьому зазначені кримінальні правопорушення можливо вчинялись підозрюваним із іншими особами які на теперішній час ще не встановлені.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, підтримали подану захисником апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001574, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У даному кримінальному провадженні 09.04.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України.

11.04.2025 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням у кримінальному провадженні № 0001574 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 .

У клопотанні слідчий зазначив, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Задля дієвості цього провадження у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, у виді запобіжного заходу, посилаючись на мету і підстави застосування такого запобіжного заходу слідчий просив застосувати ОСОБА_7 тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

11.04.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 600 (шестиста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень.

У разі внесення застави, зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, а також виконувати строком до 07.06.2025 обов`язки, які визначено даною ухвалою.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу.

Згідно із ст. 178 КПК України, всупереч твердженням сторони захисту та сторони обвинувачення, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, колегія суддів, враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти долученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 , із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, на даному етапі досудового розслідування, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, є доведеною, тобто повідомлена підозра є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

Таким чином, колегія суддів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України, що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, доходить висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних (фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінального правопорушення.

Як зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, за наслідками розгляду клопотання, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про їх наявність з огляду на значну суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків та конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 та ч. 7 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що у клопотанні не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним слідчим у клопотанні ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя перевіряючи наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, виходив з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Вказуючи на наявність ризиків слідчий у клопотанні та прокурори в судовому засіданні посилались на можливість вчинення ОСОБА_7 дій щодо переховування від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, які слідчий суддя вважав частково доведеними в силу наступного.

Слідчий суддя вважав обґрунтованими доводи слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про те, що ОСОБА_7 на час ухвалення рішення підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжких.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчим суддею в контексті встановлення наявності зазначеного ризику врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, перебуває у цивільному шлюбі, є інвалідом ІІ-групи, має постійне місце реєстрації та проживання.

Крім того слідчий суддя взяв до уваги, щоОСОБА_7 будучи тривалий час обізнаним про обставини кримінального провадження № 0001574 в порядку ст. 208 КПК України не затримувався, з`явився у призначений час до Печерського районного суду м. Києва на розгляд клопотання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, хоч і маючи стримуючі фактори у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи достатні матеріальні ресурси, з певним ступенем вірогідності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, проте проявляє належну процесуальну поведінку.

Викладене переконало слідчого суддю в частковій обґрунтованості доводів слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні щодо наявності цього ризику.

Щодо ризику знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то доводи сторони обвинувачення про наявність цього ризику обумовлені стадією кримінального провадження, зокрема, досудове розслідування наразі триває і процес збирання доказів не завершений.

Проте слідчий суддя встановив, що клопотання не містить переконливих доводів щодо можливості безпосередньої або опосередкованої можливості ОСОБА_7 знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що досудове розслідування кримінального провадження триває, у справі не допитані свідки, показання яких можуть вплинути на хід досудового розслідування злочинів, слідчий суддя вважав, що ризик в частині можливого незаконного впливу підозрюваним на свідків з метою спотворення показань є достатньо реальним.

Ризик перешкодити кримінальному провадженню іншим чином зумовлений можливістю ОСОБА_7 координувати дії інших невстановлених співучасників інкримінованого злочину, задля приховання його слідів та засобів, незаконного впливу на свідків для уникнення від кримінальної відповідальності.

Аналогічне твердження слідчого про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється також переконало слідчого суддю в частковій його обґрунтованості.

При цьому, можливість настання зазначених ризиків оцінено слідчим суддею з урахуванням існування стримуючих їх настання факторів, як наявність міцних соціальних зв`язків, що переконало у частковій його обґрунтованості.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про часткову доведеність слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя врахував те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному чи обвинуваченому у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також слідчим суддею встановлено, що в судовому засіданні прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та спростувати доводи сторони захисту з цих обставин.

Як зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, за наслідками розгляду клопотання, крім обгрунтованості підозри, враховано частково доведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, проте, недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, визначених в клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено. Слідчим суддею враховано його вік, задовільний стан здоров`я, майновий стан, постійне місце проживання та вірно вважав, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді застави, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Також колегія судді враховує і той факт, що слідчим суддею не встановлено обставин, які б вказували на те, що підозрюваний ОСОБА_7 , будь-яким чином ухилявся від явки до органу досудового розслідування в межах даного кримінального провадження або вчиняв будь які інші дії, які б вказували на спроби підозрюваного ухилитися від явки до органу досудового розслідування та суду, чинити тиск на свідків.

При вирішенні питання про розмір застави, який необхідно визначити підозрюваному, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, у якому він підозрюється, його майновий та сімейний стан, інші дані про особу підозрюваного та наявність частково доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зважаючи на тяжкість та характер злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , роль останнього у його вчиненні, обставини кримінального правопорушення та індивідуальні особливості підозрюваного, слідчий суддя прийшоввисновку, що застава у розмірі до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження. Тому слідчий суддя вважав за доцільне визначити заставу у розмірі, який перевищує встановлений п. 3 ч. 1 ст. 182 КПК України. Адже в даному випадку кримінальне провадження здійснюється про особливо тяжкий злочин пов`язаний із незаконним обігом наркотичних засобів.

Визначаючи необхідність застосування запобіжного заходу у виді застави в більшому розмірі, слідчий суддя виходив із обставин цього кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, його майнового стану та вважав за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді застави у розмірі 600 (шестиста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень. Такий розмір з урахуванням майнового стану підозрюваного та його індивідуальних обставин на достатньому та необхідному рівні зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження та не буде непомірною для нього.

Саме такий розмір, на переконання слідчого судді, буде тим стимулюючим фактором, який стримуватиме підозрюваного від реалізації наявних ризиків і такий розмір підозрюваний або інша особа (заставодавець) боятиметься втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків. Такий розмір застави є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження та не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Доводи прокурора та захисника, які зазначені в апеляційних скаргах, про те, що прийняте слідчим суддею рішення є незаконним та необґрунтованим, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи, з яких прокурор та сторона захисту просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Таким чином, слідчий суддя обгрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, застосував запобіжний захід у вигляді застави, який до цього часу забезпечує виконання завдань кримінального провадження, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2025 року - залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4