Справа № 130/2483/25
Провадження №11-сс/801/675/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Грушковська
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2025 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів по 17 жовтня 2025 року включно до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубова Жмеринського району Вінницької області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із базовою середньою технічною освітою, працює, солдата військової частини, громадянина України, раніше не судимого (судимість погашена),

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого мотивоване тим, що ОСОБА_7 , призваний 01.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України за мобілізацією відповідно до Указу Президента № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та був зарахований до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 54 від 01.03.2022 солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на усі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу гранатометної роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Солдат ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введений військовий стан, строк дії якого продовжено Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, № 341 від 17.05.2022, № 573-2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 06.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 10456/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, №469/2024 від 23.07.2024, який триває по даний час.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 14.09.2022 біля 15.00 год. в районі виконання завдань частиною в місті Миколаїв Миколаївської області виявлено, що номер обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу гранатометної роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_7 , самовільно залишив місце несення служби.

Після чого в порушення вимог ст. ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст.11,16,129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, з метою ухилення від військової служби в умовах воєнного стану, до місця несення служби, а саме військової частини НОМЕР_2 не повернувся, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим ухилився від проходження військової служби та проводив час на власний розсуд до 19.08.2025, тобто до моменту його затримання працівниками поліції.

Таким чином, солдат ОСОБА_7 підозрюється в учинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

15.08.2025 надано доручення до СКП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та доставку його до СВ Жмеринського РВП для проведення слідчих дій.

19.08.2025 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу підозрюваного на свідків чи експертів; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Визначено, що строк тримання під вартою ОСОБА_7 обчислювати з моменту його фактичного затримання 19 серпня 2025 року по 17 жовтня 2025 року включно.

Постановлене рішення мотивовано тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

Основні доводи апеляційної скарги :

- вважає, що відомості, зазначені в підозрі ОСОБА_7 про те, що він"...з метою ухилення від військової служби..., про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв...», не відповідають дійсності та суперечать матеріалам кримінального провадження, спростовується заявою ОСОБА_7 від 18.10.2022 про добровільне зізнання ним у вчиненні кримінального правопорушення, поданою безпосередньо до Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері.

- слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, зокрема має трьох неповнолітніх дітей, дружину, є єдиним годувальником у сім`ї, офіційно працевлаштований підсобним працівником у ФОП ОСОБА_8 , позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, визнає вину та щиро кається, бажає співпрацювати із слідством;

- слідчим та прокурором не доведено в чому саме недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, які базуються на припущеннях та необґрунтовані жодним доказом;

-слідчим суддею не надано належної оцінки факту незаконного затримання ОСОБА_7 ;

- слідчим суддею при обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою усупереч вимогам ч.3 ст.183 КПК України не визначено розмір застави.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, указав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заявлені ризики доведені.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000254 від 26.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У межах даного провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Доводи захисника про те, що зазначені в підозрі ОСОБА_7 відомості про те, що останній "...з метою ухилення від військової служби..., про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв...», не відповідають дійсності, суперечать матеріалам кримінального провадження та спростовується заявою ОСОБА_7 від 18.10.2022 про добровільне зізнання ним у вчиненні кримінального правопорушення, поданою безпосередньо до Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, на переконання колегії суддів, не спростовують правильність висновків слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри.

Зокрема, підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину обґрунтована органом досудового слідства, приведеними у клопотанні слідчого доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення: копією матеріалів службового розслідування; копією протоколу допиту свідка; актом службового розслідування, витягом з наказу від 07.11.2022 №970, витягом з наказу від 17.11.2022 №320, витягом з наказу від 01.03.2022 №54, копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 19.08.2025.

До того ж, після звернення із вказаною заявою підозрюваний ОСОБА_7 добровільно на військову службу не повернувся та не проходить її до цього часу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, експертів, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегія суддів зауважує, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є правильними.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі доведеності його вини, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

Крім того,ризик переховуватися від органу досудового розслідування підтверджується тим, що ОСОБА_7 згідно з підозрою самовільно залишив військову частину 14.09.2022, тобто тривалий час був відсутній на військовій службі.

Також ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний разом зі свідками проходили військову службу в одній військовій частині, що може створити умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, що в свою чергу, слугуватиме перешкоджанню кримінальному провадженню (п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також є обґрунтованим ризик можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, оскільки він, будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, вбачає за можливе порушення військової дисципліни. При цьому слідчим суддею встановлено, що хоч і ОСОБА_7 раніше не судимий (судимість погашена),однак він двічі притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 402 КК України та за ч. 3 ст. 407 КК України. Таким чином, вказане характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень сторони захисту щодо недоведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне.

Ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому тяжкого злочину, пов`язаного із умисним самовільним залишенням військової частини й незаконним перебування поза її межами тривалий час без вжиття жодних заходів для повернення в неї, що в умовах воєнного стану має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений створенням загрози заподіяння тяжких і невідворотних наслідків невизначеному колу осіб, зниженням рівня бойової готовності військової частини, дані про особу підозрюваного та його поведінку в їх сукупності, колегія суддів вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, що також убачається з положень ч.8 ст.176 КПК України, в силу яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя під час прийняття рішення про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, й зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею доказами.

На цьому етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце роботи, раніше не судимий, визнає вину, щиро кається самі по собі не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності застосування стосовно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не зменшують існування ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених у оскаржуваній ухвалі. Крім того, ці обставини існували на час вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, однак не стали стримуючим фактором для нього від противоправних дій.

Окрім того,надуманими колегія суддів вважає посилання захисника на те, що ОСОБА_7 незаконно затримано.

Як убачається з матеріалів провадження, відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 26.10.2022.

Разом з тим, постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 від 27.05.2024 доручено здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні № 0000254 від 26.10.2022 іншому органу досудового, а саме слідчим Жмеринського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється неефективно.

Зокрема, з початку досудового розслідування необхідні слідчі (розшукові): та процесуальні дії у повному обсязі не проведено, серед іншого, усіх очевидців: кримінального правопорушення не установлено та не допитано, фактичне-місцезнаходження військовослужбовця не з?ясовано, інші обставини, які мають значення для кримінального провадження всебічно та неупереджено не досліджено.

Таким чином, після надходження матеріалів кримінального провадження до Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області орган досудового розслідування встановлював місце перебування підозрюваного.

Так, 15.08.2025 надано доручення до СКП Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та доставку його до СВ Жмеринського РВП для проведення слідчих дій.

19.08.2025 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів не вважає, що підозрюваного ОСОБА_7 було незаконно затримано.

Що стосується доводів про безпідставне невизначення слідчим суддею застави, то колегія суддів зауважує, що рішення слідчого судді про обрання запобіжного заходу без визначення розміру застави прийнято відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України.

Частина 8 ст. 176 КПК України містять імперативну вимогу про застосування під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, урахувавши обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 .

На переконання колегії суддів, застосування застави у даному випадку не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим вважає, що рішення про не визначення розміру застави є законним, та не суперечить вимогам ч.4 ст.183 КПК України.

Жодних медичних документів про неможливість утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, апеляційному суду не надано.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3