Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/1166/24
Провадження № 1-кп/689/49/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року с-ще Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в селищі Ярмолинці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2024 р. за №0000732,

за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Проскурівка, Хмельницького (раніше - Ярмолинецького) району Хмельницької області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , із середньою-спеціальною освітою, не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні малолітня дитина ( ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

23.02.2024 р. близько 22:10 год., водій ОСОБА_7 , маючи стаж керування транспортними засобами менше 2 років, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці» 197 км. + 950 м. зі сторони с-ща Ярмолинці в напрямку до м. Хмельницький в межах дії заборонного дорожнього знаку 3.29 (Обмеження швидкості руху 50 км/год.) із швидкістю руху не менше 72 км/год., в порушення п.п. 12.6 (б), 12.9 (б) та 18.1 ПДР, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., (згідно із якими поза населеними пунктами на всіх дорогах дозволяється рух транспортних засобів, якими керують водії зі стажем до 2 років зі швидкістю не більше 70 км/год; та забороняється перевищувати максимальну швидкість зазначену в п. 12.6, де встановлено дорожній знак 3.29 (Обмеження швидкості); а при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, вимагається зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, територіально розташованого поблизу повороту до с. Скаржниці Хмельницького району, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу та допустив наїзд передньою лівою частиною кузова, керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_4 , який в цей момент перетинав проїзну частину автодороги, по розмітці нерегульованого пішохідного переходу зліва на право відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 ..

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді дифузорної травми головного мозку у вигляді дифузного аксонального ушкодження головного мозку, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, ушкодження м`яких тканин в ділянці голови у вигляді забою м`яких тканин голови, обличчя, рвано-забійних ран в лобній ділянці голови, в ділянці підборіддя, які в сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння; а також забою легенів, правої нирки, паранефральної гематоми справа, забою м`яких тканин, саден, рвано-забійної рани клубової ділянки справа, забою м`яких тканин тулубу, саден на правій боковій поверхні тулубу, які в сукупності, по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я; а також саден в ділянці передньої черевної стінки, на кистях обох рук, передній поверхнях обох стегон, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).

Своїми діями, які полягали у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав. Ствердив, що автомобіль «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 належить йому, хоча він не переоформив його на своє ім`я. 23.02.2024 р. разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вечором він їхав з с. Солобківці до м. Хмельницький. Автомобіль рухався із ввімкнутим ближнім світлом фар. Приблизно за 15 м. до нерегульованого пішохідного переходу він побачив пішохода у темному одязі, почав гальмувати, однак допустив зіткнення із пішоходом лівою частиною свого автомобіля. Спочатку стверджував, що рухався зі швидкістю близько 60 км/год, а згодом під тягарем доказів визнав, що швидкість була не менше 72 км/год.. Цивільний позов визнав в межах 50000 грн. моральної шкоди, ствердивши, що відшкодувати майнову шкоду повинна НАСК «Оранта».

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що 23.02.2024 р. вечором він проводив двох знайомих: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з с. Скаржинці в с. Перегінку. Він був вдягнутий у темний одяг та вживав слабоалкогольні напої. Автодорогу «Н-03 Житомир Чернівці» вони перетинали по нерегульованому, але освітленому пішохідному переходу, перед яким був встановлений світлофор жовтого кольору. При цьому, він йшов дещо попереду від дівчат. Автомобіль обвинуваченого він помітив на відстані близько 40-50 м. та прискорив рух, щоб уникнути потрапляння під колеса, однак, автомобіль його збив, він втратив свідомість. 2 тижні ОСОБА_4 пролежав у лікарні, потім 2 місяці ходив на реабілітаційні процедури, ще 6 місяців вживав медичні препарати. Він втратив рік навчання у ВНЗ. Наслідки ДТП до цього часу не минули. В лікарню до нього ніхто не навідувався, не вибачався, ніякої допомоги не надавали, лише перед судовим засіданням 30.06.2025 р. обвинувачений йому сплатив 50000 грн.. Визнав також, що квитанції на придбання ліків у нього не збереглись.

При цьому, вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення крім визнання ним вини повністю підтверджується дослідженими у справі доказами.

Так, висновком експерта від 08.04.2024 р. №СЕ-19/120-24/3110-ФП (а.к.п. 75 85) встановлено, що на відеозаписі з камери спостереження в момент часу 22:12:01 зображений транспортний засіб ВАЗ 2109, який ймовірно рухався зі швидкістю 72…108 км/год. Висновком експерта від 28.03.2024 р. №СА-19/123-24/2795-ІТ (а.к.п. 39 47) встановлено справний стан робочої гальмівної системи автомобіля ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 . Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.04.2024 р. та відеозаписом до нього за участю ОСОБА_7 (а.к.п. 165 174) та висновком експерта від 20.05.2024 р. №СЕ-19/102-24/8897-ІТ (а.к.п. 175 182) встановлено, що в заданій дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2109 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та п. п. 12.2, 12.6 «б», 12.9 «б», 18.1 ПДР. При цьому, ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог п. п. 12.6 «б» та 18.1 ПДР і саме невідповідність його дій цим вимогам з технічної точки зору перебуває в причиновому зв`язку з виникненням даної ДТП.

Висновком щодо результатів медичного огляду №104 від 120.03.2024 р. (а.к.п. 135-140) підтверджується наявність у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень у вигляді дифузорної травми головного мозку у вигляді дифузного аксонального ушкодження головного мозку, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, ушкодження м`яких тканин в ділянці голови у вигляді забою м`яких тканин голови, обличчя, рвано-забійних ран в лобній ділянці голови, в ділянці підборіддя які в сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; а також легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я; а також таких, які мають незначні скороминущі наслідки.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий (а.к.п. 157), за місцем проживання характеризується позитивно (а.к.п. 156), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.к.п. 154).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено.

Посилання захисника на необхідність застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 69 КК України та звільннення його від покарання у виді позбавлення спеціального права, не заслуговують на увагу. Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України не встановлює обов`язковості застосування судом такого виду покарання та не вимагає застосування ст. 69 КК України судом для не призначення такого покарання. Однак, враховуючи, що керуючи автомобілем, у якому знаходилось двоє пасажирів, маючи стаж водіння транспортними засобами менше 2-х років, обвинувачений, тим не менш, нехтуючи життям та здоров`ям своїх пасажирів, грубо порушив ПДР та здійснив наїзд на пішохода, який перебував на пішохідному переході. Крім того, обвинувачений не працевлаштований, транспортний засіб не є його єдиним джерелом для існування та, окрім того, не оформлений на його ім`я у встановленому порядку.

Враховуючи наведене, виходячи з санкції, передбаченої у ч. 2 ст. 286 КК України, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Водночас, враховуючи, що обвинувачений є особою молодого віку (2004 р.н.). будучи неодруженим, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_10 та фактично проживає з нею в АДРЕСА_2 (а.с. 103) та з донькою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також враховуючи думку потерпілого про доцільність обрання обвинуваченому покарання без позбавлення волі, суд вважає, що виправлення обвинуваченого є можливим без відбування покарання та можливість застосувавши ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 був поданий цивільний позов із вимогами до обвинуваченого та залученої судом Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» у якому просить стягнути 400000,00 грн. моральної шкоди та 32000,00 грн. матеріальної моральної шкоди. Обгрунтовуючи рзмір моарільної шкоди фізичною біллю та стражданнями (тривале лікування, неповне відновлення функцій), вимушеними змінами у житті втратою академічного року навчання у ВНЗ. Щодо майнової шкоди визнав факт відсутності у нього документів, підтверджуючих понесені витрати.

Обвинувачений цивільний позов визнав частково в частині 50000 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що майнову шкоду має відшкодувати страховик, а більший розмір моральної шкоди не є пропорційним, оскільки потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння. Визнану суму цивільного позову він добровільно сплатив потерпілому 30.06.2025 р..

При розгляді зазначеного цивільного позову суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність власника даного автомобіля була застрахована в НАСК «Оранта», що підтверджується полісом №АТ№4803536 з строком дії до 25.12.2024 р. (а.к.п. 150). Страхувальник ОСОБА_15 зазначив, що до керування транспортним засобом допущені особи, з водійським стажем менше 3-х років. Страхова сума за шкоду, заподіяну життю, становить 320000 грн., за шкоду майну 160000 грн..

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Матеріалами справи не підтверджено, а потерпілим не доведено жодним доказом суми понесених ним витрат на лікування. Враховуючи, що розмір моральної шкоди, яка стягується з страховика згідно із ст. 26-1 вказаного закону обчислюється в розмір 5% страхової виплати, за шкоду, заподіяну здоров`ю, розмір якої не доведено, позовні вимоги до страховика не підлягають задоволенню.

В частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Факт заподіяння цивільному позивачу моральної шкоди підтверджується матеріалами справи. Так, потерпілому були заподіяні численні тілесні ушкодження, у тому числі тяжкі, небезпечні для життя в момент заподіяння. Відновлення здоров`я на дату розгляду справи судом не настало. Потерпілий проходив тривале стаціонарне лікування та подальшу реабілітацію, внаслідок чого, окрім фізичного болю зазнав й вимушених змін у житті впродовж року не навчався у ВНЗ, втратив можливість вчасно завершити навчання та раніше зайнятись суспільно-корисною працею. Під час лікування жодної допомоги в жодному розмірі обвинувачений потерпілому не надав і лише під час розгляду справи судом сплатив 50000 грн..

Посилання обвинуваченого на те, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому моральна шкода підлягає зменшенню, суд розцінює критично, виходячи з обставин справи. Так, потерпілий визнав, що напередодні вживав слабоалкогольні напої. Однак, він не допустив жодних порушень ПДР, переходив дорогу у спеціально відведеному освітленому місці і лише порушення вимог ПДР обвинуваченим, а не будь-яка поведінка потерпілого, яка могла бути зумовлена вживанням легкоалкогольних напоїв, стала причиною ДТП.

Цивільний позивач оцінив моральну шкоду в 400000 грн.. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, виходячи з майнового стану обвинуваченого, суд вважає обґрунтованим стягнути з обвинуваченого 250000 грн. моральної шкоди.

Таким чином, в цій частині цивільний позов підлягає задоволенню.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Крім того, на обвинуваченого покладаються судові витрати.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 04.03.2019 р. орган 6832) в дохід держави 12495,12 грн. судових витрат за проведення експертиз.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 04.03.2019 р. орган 6832) на користь ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 ) 250000,00 грн. моральної шкоди.

В частині решти вимог у цивільному позові - відмовити.

Арешт накладений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07.02.2024 р. у справі №686/5654/24 на автомобіль «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 - скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_7 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу в Хмельницький апеляційний суд через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1