Справа №592/9247/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1002/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 липня 2025 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що до спливу строку дії ухвали суду, якою до останньому було застосовано даний запобіжний захід до 28 липня 2025 року, закінчити розгляд вказаного провадження неможливо, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування такого запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 липня 2025 року дане клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 вересня 2025 року, включно.

Визначено обвинуваченому заставу у розмірі вісімдесяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

Зобов`язано ОСОБА_7 , у разі внесення застави, прибувати за кожною вимогою до суду та також покладено на останнього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 липня 2025 року скасувати, та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом не було враховано того, що у нього є дружина та неповнолітня дитина, що він має статус внутрішньо переміщеної особи, має офіційне місце проживання. Крім того, судом не було враховано і тих обставин, що працівники поліції його жорстоко побили, зламали йому ногу, 31 травня 2025 року затримали його на 36 годин, а 02 червня 2025 року звільнили і знову затримали для подальшого побиття, катування та приниження людської гідності. При цьому, судом було враховано, що він був затриманий з 02 червня 2025 року, хоча, фактично, він буз затриманий 31 травня 2025 року.

Також, апелянт наголошує, що суд безпідставно збільшив йому розмір застави з 60560 грн. до 242240 грн.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, який вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, колегія суддів зауважує, що перевіряючи обґрунтованість клопотання прокурора про доцільність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі доведеності вини, останньому загрожує покарання у виді позбавлення на строк від 5 до 8 років, що він не має заробітку чи іншого джерела доходу задля забезпечення існування, не має сталих соціальних зв`язків, а тому, може ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Саме з врахування зазначеного суд і дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, не зможе запобігти вищенаведеним ризикам та продовжив ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнивши подане прокурором клопотання.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та вважає, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та дозволить під час судового розгляду контролювати його місце перебування та запобігти встановленим ризикам, які на теперішній час продовжують існувати.

З таким рішення суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, доводами апелянта правильність такого висновку жодним чином не спростовано, оскільки обвинуваченим не наведено обставин, які не були враховані судом та за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, і до нього можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід або змінити той, який застосовано.

Що стосується посилань обвинуваченого на те, що у нього є дружина та неповнолітня дитина, то колегія суддів зауважує, що зазначені обставини не були враховані самим обвинуваченим та не стали для нього стримуючим фактором при вчиненні кримінально караного діяння, за яким йому пред`явлено обвинувачення, а перебування його у статусу внутрішньо переміщеної особи та наявність офіційного місця проживання не свідчить про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, обставинам порушень, які були допущені, як зазначає апелянт, працівниками поліції при його затриманні, апеляційний суд при розгляді питання законності продовження строку дії запобіжного заходу, оцінки не надає, ці обставини будуть предметом розгляду та перевірки суду, який розглядає дане кримінальне провадження по суті та прийматиме в ньому остаточне рішення.

Крім того, на спростування апеляційних доводів, колегія суддів наголошує, що розмір застави обвинуваченому було визначено судом у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, що знайшло своє відображення в оскаржуваній ухвалі, який вважати завищеним підстави відсутні, у разі сплати якої ОСОБА_7 буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

Інших доводів, за яких оскаржувана ухвала підлягала б до скасування, апелянтом не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено не було.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 липня 2025 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4