Провадження № 11-сс/811/1910/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2024 року,

з участю ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 15.11.2024 року - повернуто скаржнику.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2024 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задоволити скаргу зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м. Львові внести відомості в ЄРДР викладені у заяві.

Зазначає, що копію ухвали отримали 18.12.2024.

В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ухвала прийнята з порушенням вимог КПК України.

Звертає увагу на те, що в оскарженій ухвалі слідчий суддя як підставу для повернення скарги зсилається на те, що скарга подана неуповноваженою особою - представником потерпілого, який не підтвердив повноваження в порядку, визначеному ст. ст. 45, 58 КПК України.

Проте, як вбачається зі змісту поданої слідчому судді скарги, скарга подана представником заявника, і відповідна спеціальна норма - ст. 60 КПК України, вимог, щодо представника заявника передбачених ст. ст. 45, 58 КПК України не містить.

Твердження слідчого судді про те, що ОСОБА_8 має статус потерпілого у провадженні, що розглядається матеріалами справи не підтверджене (в матеріалах відсутній процесуальний документ про визнання ОСОБА_9 потерпілим), окрім того, визнання особи потерпілим можливе лише після виконання вимог ст. 214 КПК України - внесення відомостей до ЄРДР, що є предметом скарги, матеріали якої перебували на розгляді слідчого судді.

Як слідує з матеріалів судового провадження, оскаржене рішення було прийняте 28 листопада 2024 року, без виклику адвоката ОСОБА_7 у судове засідання. З огляду на вимоги ч. 3 ст. 395 КПК України, строк апеляційного оскарження для особи, яка звернулася зі скаргою, обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення, тобто з 18 грудня 2024 року. З апеляційною скаргою адвокат ОСОБА_7 , ОСОБА_6 звернулись 19 грудня 2024 року, а тому строк на апеляційне оскарження ними не пропущений.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно, з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Із матеріалів справи вбачається, що скаргу від імені ОСОБА_6 до Личаківського районного суду подав його представник адвокат ОСОБА_7 (а.с.1-2), долучивши до неї копію заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення від 15 листопада 2024 року та ордер на надання правничої допомоги (а.с.5).

Повертаючи таку скаргу, слідчий суддя прийшов до висновку, що адвокат ОСОБА_7 не має права подавати скаргу, оскільки підтвердив свої повноваження як захисник ОСОБА_6 лише ордером, що суперечить позиції Касаційного кримінального Верховного суду, висловленій у постанові від 06 лютого 2018 року у справі №752/11464/16-к.

Колегія суддів не погоджується з таки висновком слідчого судді з таких підстав.

Стаття 50 КПК України встановлює, що повноваження захисника на участь у кримінальному процесі підтверджуються свідоцтвом на право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Поряд з цим, згідно вимог ст.45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, представництво інтересів юридичної особи, стосовно якої здійснюється провадження щодо застосування заходів кримінально-правового характеру у спеціальному порядку, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді у межах надання правничої допомоги ОСОБА_6 , процесуальний статус якого заявник, на підставі договору, що підтверджує ордер, долучений адвокатом ОСОБА_7 до поданої ним скарги.

Разом з тим, долучений адвокатом ОСОБА_7 ордер, містить відомості про свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000776 від 30.10.2017 видане Радою адвокатів Львівської області на підставі рішення №73 від 05.10.2017.

Так, наявність або відсутність права подавати скаргу є складовою процесуального статусу учасника кримінального провадження, а слідчий суддя повинен встановити процесуальний статус/повноваження цієї особи на підставі доданих до скарги документів. Разом з тим, із комплексного аналізу положень КПК України не вбачається імперативного обов`язку адвоката при представництві інтересів заявника, зокрема при поданні скарги слідчому судді у порядку ст. 303 КПК України, підтверджувати свої повноваження на представництво і ордером і свідоцтвом на право на зайняття адвокатською діяльністю. Слідчий суддя для встановлення процесуального статусу чи повноваження особи на підставі доданих до скарги документів, зокрема ордеру, вправі перевірити чи являється така особа повноважною, оскільки у ордері зазначені серійний номер свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, а доступ до єдиного реєстру адвокатів України є загальнодоступним.

Таким чином, слідчий суддя передчасно дійшов до переконання що скаргу подано особою, яка не має права подавати скаргу.

У зв`язку із наведеним ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2024 року слід скасувати, а скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах заявника ОСОБА_6 направити до місцевого суду для розгляду слідчим суддею в порядку, визначеному главою 26 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2024 року про повернення скарги скасувати.

Матеріали скарги адвоката ОСОБА_7 направити до Личаківського районного суду м. Львова для розгляду в порядку глави 26 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4