Справа № 132/591/21
Ухвала

Іменем України

21 квітня 2025 року слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , дізнавача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області скаргу ОСОБА_6 на постанову від 26 вересня 2024 року старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 09 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2025 року до слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_6 із скаргою, в якій просить скасувати постанову від 26 вересня 2024 року старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 09 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що в провадженні сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 09 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України. Дане кримінальне провадження 26.09.2024 року старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_7 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України. Натомість, дізнавачем не було вчинено належних дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, зокрема дізнавачем не допитано безпосередньо його, як заявника, з приводу відомих обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження. Окрім цього, дізнавачем невірно проведений розрахунок шкоди заподіяної даним кримінальним правопорушенням; не встановлено правових підстав для набуття права користування спірною земельною ділянкою особою, у володіння якої вона фактично перебувала, та її подальшого передання іншій особі, а тому оскаржувана постанова є передчасною, незаконною та необґрунтованою, в зв`язку з чим просить задовольнити скаргу.

Скаржник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав подану скаргу та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Дізнавач ОСОБА_9 , прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на відсутність правових підстав для її задоволення.

Розглянувши доводи поданої скарги, вислухавши позицію скаржника, дізнавача, прокурора, дослідивши оскаржувану постанову та додані до скарги матеріали, приходжу до наступних висновків:

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких зокрема встановлення відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України).

Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Слідчим суддею з наданих матеріалів встановлено, що в провадженні сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 09 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

26 вересня 2024 року старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_7 винесено постанову про закриття даного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Дана постанова мотивована тим, що за результатами проведеного досудового розслідування можна прийти до висновку, що в діях ОСОБА_11 , який з 2022 року використовував земельну ділянку кадастровий номер :04:002:0296, площею 1,1206га. для вирощування сільськогосподарських культур, відсутній суб`єктивний умисел на її самовільне захоплення, оскільки останній вважав свої дії правомірними.

Слідчий суддя не погоджується з постановою дізнавача про закриття кримінального провадження, та вважає її передчасною.

Так, частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у частині 4 статті 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами частини 1 статті 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм статті 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень статті 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог статті 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, дізнавач, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Як встановлено вище, підставою для закриття кримінального провадження дізнавач зазначив відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Проте, як свідчать витребувані матеріали кримінального провадження, дізнавачем проігноровані та не виконані вимоги, викладені:

керівником Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_12 в постанові про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 03.03.2022 року, в частині необхідності здійснення допиту заявника ОСОБА_6 , з метою з`ясування відомих йому обставин, що мають значення для даного кримінального провадження та підлягають доказуванню;

керівником Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_12 в постанові про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 15.12.2022 року, в частині необхідності здійснення допиту заявника ОСОБА_6 , з метою з`ясування відомих йому обставин, що мають значення для даного кримінального провадження та підлягають доказуванню;

начальником відділу дізнання Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_13 у вказівках (в порядку ст.39-1 КПК України) від 15.04.2024 року № 388/51-2024, в частині необхідності здійснення допиту заявника ОСОБА_6 , з метою з`ясування відомих йому обставин, що мають значення для даного кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Виходячи з цього, не забезпечено можливість заявнику ОСОБА_6 реалізувати передбачені законом права, чим грубо порушені вимоги процесуального закону.

Окрім цього, дізнавачем проігноровано та не виконано вказівку начальника відділу дізнання Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_13 щодо допиту в якості свідка старости села Глинськ Хмільницького району Вінницької області, на території якого розташована спірна земельна ділянка.

Залишилась невиконаною дізнавачем і ухвала Калинівського районного суду Вінницької області від 13.11.2023 року, в якій суд звертав увагу на необхідність витребування у компетентних органах технічну документацію на земельну ділянку; отримання в передбаченому законом порядку правовстановлюючих документів (їх копій) на земельну ділянку, за допомогою яких можливо встановити її власника (законного володільця та/або користувача); встановлення часу її вибуття з володіння власника у користування третьої особи, правових підстав для цього; надання належної правової оцінки діям осіб, які без законної підстави, самовільно користуються земельною ділянкою, поза волею її власника.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дізнавач допитавши під час проведення досудового розслідування в якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , та з`ясувавши з їх слів, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні останнього на підставі усного договору про обмін земельних ділянок із ТОВ «Поділля Агропродукт», не витребував жодних належних доказів на підтвердження зазначених обставин, та їх не перевірив на предмет достовірності.

Натомість, в оскаржуваній постанові зазначив, що в діях ОСОБА_11 , який з 2022 року використовував спірну земельну ділянку, для вирощування на ній сільськогосподарських культур, відсутній суб`єктивний умисел на її самовільне захоплення, оскільки вважав свої дії правомірними.

При цьому, дізнавач не врахував, що коли особи, які здійснюють зайняття земельних ділянок, за відсутності згоди їх власників, та виправдовують свою поведінку усними домовленостями з суб`єктами, не уповноваженими вступати в подібні домовленості, мають чітко розуміти та усвідомлювати, що в будь-який момент їм необхідно буде доводити документально правомірність володіння (користування) земельною ділянкою.

Суд звертає увагу на те, що набуття права користування земельною ділянкою та права оренди земельної ділянки здійснюється виключно у встановленому законом порядку.

Тому, наявність у ОСОБА_11 усного договору про обмін земельних ділянок із ТОВ «Поділля Агропродукт», тобто з особою, яка не була уповноваженою власником земельної ділянки вступати в подібні домовленості, не наділяло його правом землекористування.

За таких обставин, пояснення ОСОБА_11 про те, що він не знав, що спірна земельна ділянка не перебувала у володінні ТОВ «Поділля Агропродукт», та вважав свої дії правомірними, не спростовують факту самовільного зайняття земельної ділянки.

З урахуванням наведеного, твердження дізнавача про те, що в діях ОСОБА_11 відсутній суб`єктивний умисел на її самовільне захоплення, є помилковим.

Таким чином, дізнавачем не проведено необхідних слідчих чи розшукових дій, необхідних для повного та всебічного розслідування кримінального провадження, з метою виявлення фактичних даних, на підставі яких встановлюються наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Отже, постанова про закриття кримінального провадження є передчасною.

За вказаних обставин, вважаю, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасною, не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення додаткового розслідування, в ході якого необхідно усунути зазначені недоліки та виконати слідчі дії, направлені на встановлення об`єктивної істини в справі.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів щодо встановлення об`єктивної істини, провести необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_6 на постанову від 26 вересня 2024 року старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 09 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України задовольнити.

Постанову від 26 вересня 2024 року старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 09 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України скасувати та провести додаткове розслідування, в ході проведення якого виконати всі вимоги, викладені в мотивувальній частині цієї ухвали, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Копію цієї ухвали, невідкладно направити до відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, для виконання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя