ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 643/ 8787 /25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/ 766 /25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: невнесення відомостей в ЄРДР
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого заявника ОСОБА_6 , належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 06.06.2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення від 06.03.2025 №2861 про вчинення старшим солдатом ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ознаками ч.5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді представник військової частини ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та зобов`язати службових осіб другого СВ ( з дислокацією в м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань внести відомості до ЄРДР, зазначені у заяві (повідомленні) за вих.№2861 від 06.03.2025 року, відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч.5 ст.407 КК України відносно солдата ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначає, що службовим розслідуванням встановлено факт самовільного залишення тимчасового місця дислокації підрозділу поблизу населеного пункту Цапівка Богодухівського району Харківської області, 27.01.2025 року, близько 20-00 год. старшим солдатом ОСОБА_7 . Місце дислокації ОСОБА_7 залишив без зброї.

На адресу військової частини НОМЕР_1 надійшло повідомлення від військової частини НОМЕР_2 , від 01.02.2025 №8281 про те, що 31.01.2025 до військової частини НОМЕР_2 в супроводженні представників Військової служби правопорядку прибув старший солдат ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, в діях старшого солдата ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

06.03.2025 року військовою частиною НОМЕР_1 було направлено повідомлення про вчинене кримінального правопорушення молодшим солдатом ОСОБА_7 від 06.03.2025 №2861, яке було надіслано військовою частиною до ТУ ДБР у м. Полтаві.

26.05.2025 військовою частиною НОМЕР_1 було отримано відмову у відкритті кримінального провадження у зв`язку з малозначністю правопорушення, що представник заявника вважає необґрунтованим, оскільки уповноважена особа не відкрила кримінальне провадження та не дослідила обставини, для встановлення відповідного висновку про малозначність кримінального правопорушення.

02.06.2025 військовою частиною було подано скаргу до суду, в задоволенні якої було відмовлено.

Представник заявника вважає рішення суду необґрунтованим та незаконним, з огляду на те, що відповідно до ст.214 КПК України, заява повинна бути прийнята і зареєстрована в ЄРДР. На думку представника заявника, будь-яка відмова не допускається, оскільки з`ясувати наявність або відсутність складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України можливо лише за умови проведення відповідної перевірки викладених у заяві обставин, а перевірка заяви повинна бути проведена вже в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР, з подальшим закриття кримінального провадження, в разі відсутності події або складу кримінального правопорушення.

Представник заявника вважає, що судом помилково встановлено відсутність будь-яких підтверджуючих обставин, які б свідчили про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, оскільки відповідно до ч.5 ст.407 КК України, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненні в бойовій обстановці, а так само ті самі дії, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, караються позбавленням волі на строк від 5 до 10 років. На думку представника заявника, визначальними ознаками даного кримінального правопорушення є наявність у особи статусу військовослужбовця, відсутність його на військовій службі понад три доби без поважних причин, наявність воєнного стану.

Зазначає, що військовою частиною надавалися всі документи органу досудового розслідування, які б підтверджували вище згадані обставини, проте, ані органом досудового розслідування, ані судом першої інстанції, при винесенні ухвали, їх не було враховано.

На підставі вищевикладеного, просить задовольнити його апеляційні вимоги.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Заявник та прокурор в судове засідання не з`явились, були відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст. 135 КПК України належним чином повідомлені про дату та час та місце розгляду справи, будь-яких заяв щодо неможливості розгляду справи за їх відсутності, до суду не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді за відсутністю заявника та прокурора, оскількице відповідає вимогам ст.401 КПК України, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що до суду надійшла скарга військової частини НОМЕР_1 , в особі ОСОБА_6 , на бездіяльність Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, в якій заявник просив зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, визначену у встановленому законом порядку, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою (повідомленням) військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2025 №2861 про вчинення старшим солдатом ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ознаками ч.5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування скарги заявник посилався на направлення військовою частиною НОМЕР_1 за фактом вчинення старшим солдатом ОСОБА_7 , дій, в яких вбачаються формальні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, до Другого слідчого відділу (з дислокацією в місті Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві 06.03.2025 №2861 повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, на яке, 26.05.2025 військовою частиною НОМЕР_1 було отримано відмову у відкритті кримінального провадження у зв`язку з малозначністю правопорушення. Заявник вважав, що уповноважена особа не відкрила кримінальне провадження та не дослідила обставини, для встановлення відповідного висновку про малозначність кримінального правопорушення.

Відмовляючи представнику військової частини у задоволенні його скарги на бездіяльність, слідчий суддя керувався положеннями ч. 1 ст.303 КПК України, якою передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та вимогами ч.1 ст. 214 КПК України, якою передбачено підстави внесення відповідних відомостей слідчим, прокурором до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Дослідивши зміст скарги військової частини НОМЕР_1 , слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для внесення даних про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відсутні, оскільки в ході аналізу поданої заяви та скарги, слідчим суддею не встановлено відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінального правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

Слідчий суддя дійшов такого висновку, виходячи з наданої до матеріалів скарги, заявником, відповіді слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_8 № 25777-25/15-02-2/40126зкп-25/п від 26.05.2025, згідно якої, відомості до ЄРДР по заяві в/ч не внесено, оскільки відсутні об`єктивні дані, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Як на підставу для відмови у внесенні відомостей до ЄРДР слідчий послався на те, що відсутність військовослужбовця за місцем несення служби не перевищувало граничний термін визначений законодавство, оскільки старший солдат ОСОБА_7 згідно матеріалів службового розслідування та заяви командира, був відсутній з 27.01.2025 по 30.01.2025. А тому, посилаючись на ст. 11 КК України та малозначність вчиненого ОСОБА_7 діяння, слідчий дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаною заявою.

При цьому, слідчий суддя виходив з того, що диспозицією ч.5 ст. 407 КК України передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що з боку посадових осіб другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві відсутня бездіяльність, оскільки згідно матеріалів справи, заява командира в/ч НОМЕР_1 п-ка ОСОБА_9 № 2861 від 06.03.2025, разом з матеріалами службового розслідування, ретельно перевірялись уповноваженими особами та в результаті розгляду зазначеної заяви було встановлено, що підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні, про що слідчим було надано письмову відповідь.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог, передбачених ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР є наявність заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а підставою кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 КК України є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

При цьому, виходячи з положень ч.2 ст. 11 КК України, не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Фактичний зміст відомостей, що містяться в матеріалах справи, свідчить про те, що обставини, наведені у заяві військової частини НОМЕР_1 , є вочевидь недостатніми для висновку про вчинення старшим солдатом ОСОБА_7 злочину, передбаченому ч.5 ст.407 КК України, виходячи з диспозиції ч.5 ст. 407 КК України, якою передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, а також, приймаючи до уваги відповідь слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_8 № 25777-25/15-02-2/40126зкп-25/п від 26.05.2025, згідно якої, після ретельного дослідження заяви, а також матеріалів службового розслідування, уповноваженими особами слідчого відділу, в межах своєї компетенції, було встановлено відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, виходячи з того, що відсутність військовослужбовця ОСОБА_7 , за місцем несення служби, не перевищувала граничний термін, визначений законодавством, у три доби, так як старший солдат ОСОБА_7 , згідно матеріалів службового розслідування та заяви командира, був відсутній з 27.01.2025 по 30.01.2025, а вже 31.01.2025 у супроводженні представників ВСП прибув до в/ч НОМЕР_2 .

Слід врахувати, що закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, повідомлення про вчинене кримінального правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення, на основі критеріїв викладених вище, і тільки після прийняття рішення органом досудового розслідування щодо заяви про вчинення кримінального провадження, слідчим суддею, у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР, може бути надана оцінка заяві про вчинення кримінального провадження та прийнятому органом досудового розслідування рішенню. Наявність такої оцінки є обов`язковою для здійснення функції судового контроля слідчим суддею, тобто носить цілком преюдиціальний характер.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому, колегія суддів враховує, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

А отже, враховуючи вищевикладене, у діях слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, відсутній факт бездіяльності, в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, оскільки слідчим, в межах своєї компетенції було ретельно перевірено подану заяву, разом з матеріалами службового розслідування та прийнято рішення про відсутність підстав для внесення відомостей, викладених у заяві військової частини НОМЕР_1 , до ЄРДР, виходячи з фактичних обставин та терміну відсутності військовослужбовця ОСОБА_7 , який не перевищував, встановлений в диспозиції ч.5 ст.407 КК України, граничний термін.

А тому, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги військової частини НОМЕР_1 та внесення відомостей до ЄРДР, та обґрунтовано відмовив представнику військової частини НОМЕР_1 у задоволенні скарги.

Слід зазначити, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги військової частини НОМЕР_1 законним і обґрунтованим і підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 06.06.2025 року про відмову у задоволенні скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладених у заяві від 06.03.2025 року №2861, залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника заявника залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3