Справа № 216/5760/25
Провадження № 1-кп/216/667/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000396 від 17 липня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яна Гребля Сквирського району Київської області, громадянина України, має професійно-технічну освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця військової служби за призовом військової частини НОМЕР_1 , який проходить службу на посаді стрільця-помічника гранатометника 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 та перебуває у військовому званні «солдат», раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , на момент вчинення інкримінованого проступку проходив військову службу на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 2024 року №340 (по стройовій частині) на посаді стрільця-помічника гранатометника 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка має місце постійної дислокації (фактичне розташування) в Кривому Розі Дніпропетровської області, де відповідно до вимог положень ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, на систематичній основі отримував грошове забезпечення.

Так, ОСОБА_3 , будучи обізнаним із порядком проходження військової служби, несення внутрішньої служби, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 17 Закону України «Про оборону України» з 03 лютого 2025 року до 30 квітня 2025 року був незаконно відсутнім на службі без поважних причин та не з`являвся до військової частини НОМЕР_1 .

Маючи на меті безпідставне отримання грошового забезпечення за місцем проходження військової служби, яке виділялось з державного бюджету України для нарахувань та виплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , не пізніше 03 лютого 2025 року у ОСОБА_3 виник умисел на протиправне заволодіння бюджетними коштами, які виділялись з державного бюджету України для нарахувань та виплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 відповідно до встановленого порядку та в обсягах, визначених діючим законодавством, шляхом введення в оману посадових осіб військової частини НОМЕР_1 про нібито його перебування на лікуванні, з метою здійснення йому подальших нарахувань та виплат як військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 .

Реалізуючи вказаний протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння бюджетними грошовими коштами, що належать військовій частини НОМЕР_1 , у вигляді безпідставно нарахованого грошового забезпечення, солдат ОСОБА_3 шляхом обману, фактично не перебуваючи на військовій службі, переслідуючи корисливу мету, вирішив не повертатися до військової частини НОМЕР_1 та повідомив командуванню військової частини, в якій він проходив службу, про своє лікування, що не відповідало дійсності та продовжив повідомляти командуванню неправдиві відомості про поважність причин не з`явлення до місця несення служби.

За таких обставин, ОСОБА_3 постійно вводячи в оману своє безпосереднє керівництво військової частини НОМЕР_1 щодо поважності причин неприбуття до військової частини, діючи умисно за лютий 2025 року отримав грошове забезпечення у сумі 27 657 гривень 68 копійки та за березень 2025 року - у сумі 21 964 гривень 17 копійки, тобто за період з 03 лютого 2025 року до 30 квітня 2025 року отримав грошове забезпечення на загальну суму 49 621 гривень 85 копійки.

Таким чином, з 03 лютого 2025 року до 30 квітня 2025 року ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливою метою, усвідомлюючи протиправний характер своїх шахрайських дій, діючи шляхом обману, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою неправомірного заволодіння чужим майном - бюджетними коштами, які виділялись з державного бюджету України для військової частини НОМЕР_3 , достовірно знаючи, що у зв`язку з перебуванням військовослужбовця на лікуванні в лікарняних закладах такому військовослужбовцю продовжується виплата грошового забезпечення, всупереч дійсності, ввів в оману посадових осіб командування військової частини НОМЕР_1 , повідомляючи неправдиві відомості про своє перебування на лікуванні у медичних закладах, внаслідок чого останній продовжував отримувати грошове забезпечення як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , що призвело до безпідставного отримання ним грошового забезпечення за період з 03 лютого 2025 року до 30 квітня 2025 року в розмірі 49 621 гривень 85 копійки, чим завдав матеріальних збитків державному бюджету України на загальну суму 49 621 гривень 85 копійки в особі військової частині НОМЕР_1 .

Тобто в період часу з 03 лютого 2025 року до 30 квітня 2025 року ОСОБА_3 шляхом обману заволодів грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 у розмірі 49 621 гривень 85 копійки, чим завдав матеріальної шкоди державному бюджету України на вказану суму.

Отже, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону заявлений цивільний позов про відшкодування 49 621,85 грн шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на користь військової частини НОМЕР_1 .

Судом установлено, що учасники судового провадження, отримавши копії матеріалів дізнання, не оспорюють встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлені з обмеженням права апеляційного оскарження за ч. 1 ст. 394 КПК України та подали до суду відповідні заяви про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за їх відсутності. При цьому обвинуваченийОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_4 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,тому сумнівів у добровільності та істинності його позиції в суду не виникло.

Представник потерпілого ОСОБА_5 , згідно з його заявою, не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, та розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

За встановлених обставин розгляд обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження.

З огляду на наведене, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , останній беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно та не оспорюються учасниками судового провадження, тому винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена поза будь-яким розумним сумнівом.

Ураховуючи викладене, зазначені дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинене діяння, яке згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

При цьому відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліках у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебував та не перебуває, є військовослужбовцем. (а.к.п. 50-52).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, мотиви, спосіб, обстановку та наслідки його вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного, наведені дані про його особу, зокрема, вік, відсутність судимостей, наявність двох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин.

Ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону заявлений цивільний позов, в якому останній просить стягнути з ОСОБА_3 на користь Військової частини НОМЕР_1 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 49 621,85 гривень.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як установлено судом, в цьому кримінальному провадженні доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та розмір завданої шкоди, а тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням є обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити покаранняу виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_3 , 49 621 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять одну) гривню 85 копійок завданої шкоди на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1