Справа № 298/80/21
Номер провадження 1-в/298/36/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання в.о.начальника Ужгородського РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника Ужгородського РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про приведення вироку у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В обґрунтування подання зазначено, що 9 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

11 січня 2021 року ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна та своїми умисними протиправними діями завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1026 грн. Станом на 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн., а 50 відсотків від його розміру становило 1135 грн. Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-ІХ, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК України, становив 2270 грн. (1135x2=2270 грн.). Відповідно до частини другої статті 74 КК України, особа засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Просить на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання.

У судове засідання представник Ужгородського РС №1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області не з`явився. Начальник ОСОБА_5 подала заяву, в якій просить судове засідання з розгляду подання стосовно засудженого провести без участі представника органу пробації. Подання підтримує.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Прокурор ОСОБА_6 подала заяву, в якій просить розглянути подання без її участі, проти задоволення подання заперечує, оскільки мало місце вчинення засудженим крадіжки з проникненням.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час проведення такого повідомлявся, судова повістка не вручена, оскільки адресат відсутній за адресою місця проживання.

З урахуванням поданих заяв, судовий розгляд подання проводиться за відсутності прокурора, представника органу пробації та засудженого, неявка яких з урахуванням положень ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає його розгляду.

Дослідивши матеріали подання, матеріали особової справи, суд приходить наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року (далі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа№278/1566/21), зміна в ст. 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 неоподатковуваних мінімуму.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2021 року складає 2270 грн. А отже, сума соціальної пільги у 2021 році становила 1135 грн. (2270 грн. : 50% = 1135 грн.).

Тобто два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1135 х 2 = 2270 грн.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом установлено, що вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в житло, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до вказаного вироку, який 15 лютого 2024 року набрав законної сили та 27 лютого 2024 року прийнятий до виконання Ужгородським районним сектором №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Закарпатській області, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, при цьому спричинив потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 1026 грн., що станом на момент вчинення крадіжки - 11.01.2021 складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2270 грн.).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року завдано матеріальну шкоду потерпілій на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально караним на теперішній час, суд приходить висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Суд не може погодитись з доводами прокурора, що у даному випадку не вбачається підстав для звільнення ОСОБА_4 від призначеного йому судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, через наявність кваліфікуючої ознаки проникнення у житло.

Оскільки вартість викраденого ОСОБА_4 майна 11.01.2021 на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, до цього діяння має застосовуватися ст.5 КК України. Однак, оскільки діяння вчинене 11.01.2021, поєднане з проникненням у житло, дії засудженого підлягали кваліфікації за ч.1 ст.162 КК України.

Разом з тим, за змістом ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на викладену норму Закону, а також положення п.13 ч.1 ст.537 КПК України, перекваліфікація діяння, передбаченого ст.185 КК України, на ст.162 КК України, можлива лише на стадії судового розгляду, а не під час вирішення питання в порядку виконання вироку.

У порядку ст.ст. 537, 539 КПК України можливість перекваліфікації дій засудженого законодавцем не передбачена.

Відтак на стадії виконання вироку суд не наділений повноваженнями приймати рішення про перекваліфікацію дій засудженого ОСОБА_4 на ч. 1 ст. 162 КК України та призначати йому нове покарання, фактично ухвалюючи новий вирок на стадії виконання попереднього вироку щодо цієї ж особи та за тими ж самим обставинами.

У свою чергу, частиною 2 статті 74 КК України безальтернативно визначений обов`язок суду негайного звільнення від призначеного судом покарання особи, засудженої за діяння, караність якого законом усунена

За наведених обставин, подання органу з питань пробації є таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання в.о. начальника Ужгородського РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 , про приведення вироку у відповідність до вимог закону відповідно до ч.2 ст.74 КК України стосовно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 січня 2024 року за ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1