Справа №155/439/25
Провадження №1-кп/155/119/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000018 від 18 січня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Одеса Одеської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає в АДРЕСА_2 , українка, громадянка України,з середньою спеціальною освітою, не працююча, заміжня, на утриманні в якої особи не перебувають, раніше судимої 09 січня 2014 року вироком Роздільнянського районного суду Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, 15 березня 2019 року звільненої з місць позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 31 грудня 2022 року, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, на не встановленому досудовим розслідуванням Інтернет сайті, здійснила замовлення на придбання мобільного телефону марки «iPhone 12», моделі «pro max», яке було відправлено приватним підприємцем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою ТОВ «НОВА ПОШТА», до відділення №2, місто Горохів, вулиця Шевченка, 16Б Луцького району.

В подальшому, 04 січня 2023 року ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщені відділення №2 «НОВА ПОШТА», зловживаючи довірою працівника ТОВ «НОВА ПОШТА» ОСОБА_9 , який надав для огляду мобільний телефон, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом обману та зловживаючи довірою, здійснила заміну надісланого мобільного телефону на належний їй несправний мобільний телефон марки «iPhone 13», моделі «pro max», повідомивши, що повернеться за декілька днів оплатити за товар та забрати його.

07 січня 2023 року ОСОБА_6 повернулась у відділення №2 «НОВА ПОШТА», однак відмовилась отримувати товар та платити за нього грошові кошти, тому ТОВ «НОВА ПОШТА» повернула відправнику замінений мобільний телефон та відшкодувала матеріальну шкоду ОСОБА_8 в сумі 28000 гривень. Своїми діями ОСОБА_6 завдала матеріальної шкоди ТОВ «НОВА ПОШТА» на суму 28000 гривень.

Крім цього, ОСОБА_6 10 січня 2023 року приблизно о 16 годині, перебуваючи за адресою: Волинська область, Луцький район, місто Горохів, вулиця Луцька, 24б, в приміщені магазину «MobiLife», усвідомлюючи, що її дії не помічені, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність свого діяння, умисно, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, з прилавку торгового залу, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» який затверджено Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та подальшим продовженням строку воєнного стану з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України №133/2022 від 18 березня 2022 року, який затверджено Законом України №2119-IX від 15 березня 2022 року, та з подальшим продовженням строку воєнного стану з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, згідно з Указом Президента №259/2022 від 18 квітня 2022 року, та з подальшим продовженням строку воєнного стану з 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, та з подальшим продовженням строку воєнного стану з 12 серпня 2022 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, та з подальшим продовженням строку воєнного стану з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, та з подальшим продовженням строку воєнного стану з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 рок №58/2023 переконавшись, що її дії не будуть ніким помічені, повторно таємно викрала ноутбук мари «Toshiba», моделі «SATELLITE L750», чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду на загальну суму 4833 гривні.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу їх вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого їй обвинувачення показала, що вона дійсно в січні 2023 року шахрайським методом заволоділа мобільним телефоном, належному ОСОБА_8 . Крім того, в січні 2023 року таємно викрала ноутбук, належний ОСОБА_4 . Суму завданих збитків не заперечила. Щиро розкаялася у вчиненому, цивільний позов визнала повністю.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду кримінального провадження. У відповідності до ст. 625 КПК України, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без потерпілої.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини вчинення злочину обвинуваченою, викладені в обвинувальному акті, вказав, що будь-яких претензій до обвинуваченої не має. Щодо міри покарання, просив суд призначити обвинуваченій реальну міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою, викладені в обвинувальному акті. Поданий цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Щодо міри покарання, просив суд суворо не карати обвинувачену.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 , її винуватість в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Правові наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження судом роз`яснено.

Відповідно до вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім того, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є проступком, а інше тяжким злочином, також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не лише кару, а й виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Приписами ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до п. 8 зазначеної Постанови, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд відносить визнання вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченій ОСОБА_6 судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує, що обвинувачена раніше судима за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за яке відбула реальну міру покарання, судимість не погашена, вчинила кримінальні правопорушення, одне з яких є кримінальним проступком , а інше тяжким злочином проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність. Водночас, суд враховує конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, також бере до уваги ставлення обвинуваченої до вчиненого, яка неодноразово просила вибачення у потерпілих у судовому засіданні та розкаювалася у вчиненому, інформацію про стан здоров`я обвинуваченої, яка на обліках у лікарів нарколога і психіатра не знаходиться та за допомогою до них не зверталась, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, суму завданих збитків, добровільне повернення обвинуваченою викраденого майна, думку потерпілого ОСОБА_4 про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченої, думку потерпілого ОСОБА_5 , який не наполягав на суворому покаранні, визнання обвинуваченою цивільного позову, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, визнання вини, щире каяття, не оспорювання фактичних обставин справи, а тому розгляд кримінального провадження відбувся в порядку ст. 349 КПК України, що в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину та свідчить про наявність підстав для призначення їй покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченій ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі та нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначає ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченою кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи доводи цивільного позивача ОСОБА_5 щодо стягнення матеріальної шкоди, суд приймає надані позивачем договір про надання послуг №Р-803 від 01 грудня 2021 року, вимогу ТОВ «Нова Пошта» №НП-П007941 від 31 січня 2023 року на суму 34782,61 гривні на ім`я ОСОБА_5 та платіжну інструкцію №273 від 08 лютого 2023 року на підтвердження оплати останнім в користь ТОВ «Нова Пошта» 34782,61 гривні, як належні та допустимі докази матеріальних витрат позивача, а також враховує те, що даний цивільний позов повністю визнаний обвинуваченою, а тому позов задовольняє.

Арешти, накладені на майно ухвалами слідчих суддів Горохівського районного суду Волинської області від 24 січня 2023 року та від 01 лютого 2023 року слід скасувати відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

У відповідності до ст. 124 КПК України суд приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Зважаючи на вид покарання, яке призначається судом та з огляду на вимоги ст. 377 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_6 , слід залишити без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України і призначити їй покарання:

за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити до відбування ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк її попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за даним вироком за період з 08 вересня 2024 року до дня набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 34782 (тридцять чотири тисячі сімсот вісімдесят два) гривні 61 копійку матеріальної шкоди, завданої злочином.

Арешти, накладені на майно ухвалами слідчих суддів Горохівського районного суду Волинської області від 24 січня 2023 року та від 01 лютого 2023 року скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, зокрема:

ноутбук марки «Toshiba», моделі «SATELLITE L750», сіро-білого кольору, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області повернути потерпілому ОСОБА_4 ;

мобільний телефон марки «Iphone 12», моделі «Pro max», імеі: НОМЕР_1 , серійний номер: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Горохівський районний суд Волинської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1