Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4320/24
Провадження №1-кп/279/567/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши кримінальне провадження № 0000194 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 21.06.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Магнишівка, Ярмолинецького району, Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді старшого стрільця 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 18.12.2022 о 19 год. 00 хв. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що у населеному пункті АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 27.12.2023 року, коли прибув до військової частини НОМЕР_1 , чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини проводив час на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 407 КК України, визнав частково та показав, що дійсно проходив службу у військовій частині, добросовісно воював, виносив поранених побратимів. 08 грудня 2022 року він поїхав у відпустку з дозволу командира взводу ОСОБА_5 , поранив руку, йому наклали гіпс. Згодом йому стало відомо, що його подали в розшук як особу, що самовільно залишила військову частину.

Крім таких показів ОСОБА_4 його вина в скоєному підтверджується показами свідків та матеріалами кримінального провадження.

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що йому було доручено провести службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини. Ним направлялись запити у лікарню , будь-яких даних про те, що ОСОБА_4 лікувався немає, з 18 грудня 2022 року грошове забезпечення не виплачувалось.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що він працював на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_4 був направлений на службу в Миколаївську область . Від командира батальйону стало відомо, що залишив військову частину 18 грудня 2022 року.

Свідок ОСОБА_8 дав суду покази про те, що він проходив службу разом із ОСОБА_9 , разом штурмували Ізюм, потім їх перекинули на Донбас, а згодом у Миколаївську область, перебували в селі, яке тільки було звільнене від рашистів. ОСОБА_10 воював дуже гарно, командир взводу сам підвозив ОСОБА_10 у відпустку, а потім ОСОБА_5 сказав, що ОСОБА_10 зломав руку, обіцяв прислати документи, але не прислав. Відпускний лист йому не давали, наказу про надання відпустки не було.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що ОСОБА_10 пропав з місця дислокації, його подали в СЗЧ. Він особисто телефонував до ОСОБА_4 , але його телефон не відповідав. На запитання ОСОБА_4 ствердив, що 08 грудня 2022 року він не їхав у відпустку з ним.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що точно самого військовослужбовця ОСОБА_4 не пам"ятає, по прізвищу знає, що він проходив службу у його батальйоні з мотопіхотних рот. Службу проходили в різних місцях -околиці Бахмута, підрозділ бував у різних населених пунктах. В грудні 2022 року перебували в населеному пункті Новопетрівка Миколаївської області, на відновленні після звільнення від рашистів. Від командира роти отримав повідомлення, що ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину, на дзвінки не відповідає.

З рапорту командира мотопіхотного батальйону в/ч НОМЕР_1 видно, що він просив призначити службове розслідування по факту самовільного залишення військової частини без зброї молодшим сержантом ОСОБА_4 .

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.12.2022 видно, що ОСОБА_12 було доручено вжити заходів щодо організації розшуку та затримання ОСОБА_4 , ОСОБА_8 подати акти проведення службового розслідування, призупинити виплату грошового забезпечення із 18 грудня 2022 року.

Актом службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_4 доведено факт самовільного залишення військової частини та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5ст.407 КК України.

З рапорту від 27 грудня 2023 року видно, що ОСОБА_4 необхідно вважати таким, що повернувся до військової частини з 27 грудня 2023 року.

Наказом від 11.01.2024 року підтверджено факт повторного самовільного залишення військової частини .

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) , вчиненому в умовах воєнного стану і такі його дії кваліфікує за ч.5ст.407 КК України.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є молодий вік, часткове визнання своєї вини, участь у бойових діях.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який негативно характеризується , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, визнав вину частково, розкаяння не проявив, негативно характеризується за місцем служби, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, встановлених у санкції ч. 5 ст. 407 КК України, яке є достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

В силу прямих вимог законодавства суд позбавлений можливості застосувати до обвинуваченого статті 69, 75 КК України та призначити покарання з випробуванням чи більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлено.

Арешт не накладався . Речові докази відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373-374 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Коростенський міськрайсуд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку його копія надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1