Справа №487/3706/25
Провадження №1-кс/487/2779/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000691 від 28.05.2025, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2025 прокурор Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000691 від 28.05.2025, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_4 , а саме: грошові кошти в загальній сумі 19 532 гривень, які поміщено та запаковано до сейф-пакету PSP1082342; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А31» з сім картою НОМЕР_1 , який поміщено та запаковано до сейф-пакету ICR0075789; пакет «АТБ» та інші пакування, поміщено та запаковано до сейф-пакету QYH0056739; ікону, яку поміщено та запаковано до сейф-пакету QYH0056738; статуетку із зображенням жінок, яку поміщено та запаковано до сейф-пакету QYH0056737.

В обґрунтування клопотання зазначила, що у СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000691 від 28.05.2025, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом таємного викрадення майна, в період дії воєнного стану.

28.05.2025 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України було затримано ОСОБА_4 , та в ході обшуку затриманого було виявлено та вилучено вищезгадане майно.

З метою забезпечення завдань кримінального провадження, недопущення зникнення, втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, просив накласти арешт на вказані вище речі та предмети.

До судового засідання прокурор не з`явилась, надала заяву, в якій клопотання підтримує, просить його задовольнити.

На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000691 від 28.05.2025, року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом таємного викрадення майна, в період дії воєнного стану.

Відповідно до клопотання 28.05.2025 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 28.05.2025 біля 11.40 години невідома особа, пере6буваючи у квартирі ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу у період дій воєнного стану, таємно викрала дві ікони та інше майно заявниці. Сума збитку встановлюється.

28.05.2025 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України було затримано ОСОБА_4 , та в ході обшуку затриманого було виявлено та вилучено грошові кошти в загальній сумі 19 532 гривень; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А31» з сім картою НОМЕР_1 ; Пакет «АТБ» та інші пакування; ікону; статуетку із зображенням жінок.

Постановою слідчого СВ МРУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 28.05.2025 року вищевказані речі та предмети було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

Вказане майно має значення для досудового розслідування як доказ можливого вчинення кримінального правопорушення та підлягає подальшому дослідженню в ході слідства з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення осіб причетних до нього.

Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вимогами ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Прокурором доведено, що вилучені речі відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки можуть містити докази вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди.

Окрім того доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання прокурора про накладення арешту на майно та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку затриманого ОСОБА_4 , а саме:

грошові кошти в загальній сумі 19 532 гривень, які поміщено та запаковано до сейф-пакету PSP1082342;

мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А31» з сім картою НОМЕР_1 , який поміщено та запаковано до сейф-пакету ICR0075789;

пакет «АТБ» та інші пакування, поміщено та запаковано до сейф-пакету QYH0056739;

ікону, яку поміщено та запаковано до сейф-пакету QYH0056738;

статуетку із зображенням жінок, яку поміщено та запаковано до сейф-пакету QYH0056737.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1