БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 946/4014/25
Провадження № 1-кс/497/538/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд скарги на бездіяльність слідчого

18.07.2025 року слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

09.07.2025р. до Болградського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду з ухвалою від 26.06.2025р. про зміну територіальної підсудності надійшла для розгляду скарга ОСОБА_2 "на бездіяльність слідчого", яка була сформована у підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" 28.05.2025р. та подана до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

З тексту скарги вбачається, що заявниця 27.05.2025року звернулася до Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області з заявою про вчинення суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст.382 КК України, вважаючи, що в діях судді є ознаки неправомірних дій невиконання власної ж ухвали цієї ж судді про виклик і допит 15-ти свідків в межах розгляду суддею справи №500/2395/18, чим, на думку заявниці, суддя сприяла злочинній організації (без назви) у використанні підроблених документів щодо так званого «порому «Кислицький»», адже, на твердження заявниці, ці свідки, будучи державними службовцями, надавали сприяння злочинній організації у використанні підроблених документів на цей пором на ім`я гр. ОСОБА_4 . У зв`язку з цим, заявниця просила правоохоронні органи, з метою реалізації її прав як потерпілої особи, внести відомості до ЄРДР за фактом умисного невиконання судового рішення суддею ОСОБА_3 ухвали від 22.02.2021 на замовлення і на користь членів злочинної організації ОСОБА_5 з метою подальшого використання підроблених документів на ім`я ОСОБА_5 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »»; відкрити кримінальне провадження та притягнути до кримінальної відповідальності суддю ОСОБА_3 за вчинення злочину у формі умисного невиконання рішення суду, яке нею ж і було постановлене, а саме - ухвали від 22.02.2021 про виклик і допит свідків у справі №500/2395/18.

Однак, стверджує у скарзі заявниця, її вимоги були проігноровані, тому вона звертається до слідчого судді зі скаргою, якою просить зобов`язати уповноваженого прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та уповноваженого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести відомості до ЄРДР за фактом умисного невиконання судового рішення вищевказаною суддею вище вказаної ухвали суду від 22.02.2021р., та зобов`язати прокурора і слідчого надати їй, заявниці, копію витягу з ЄРДР.

09.07.2025р. ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області було відкрито провадження за вищевказаною скаргою заявниці і була призначена дата розгляду скарги на 14:00 годину 10.07.2025р. у приміщенні Болградського районного суду Одеської області, за адресою: вул.25 Серпня,192, м.Болград Одеської області, зала №10, в межах визначеного законодавством часу 72-х годин з моменту надходження скарги до суду; про час, місце і дату підготовчого судового засідання було повідомлено учасників судового провадження судовими повістками, що були направлені на електронні адреси.

Однак у судове засідання заявниця та її представник не прибули, направили клопотання про відкладення судового засідання, не додавши доказів поважності причини неявки до суду.

Ухвалою від 10.07.2025р. судом призначена дата розгляду скарг на 11.07.2025р. про час, місце і дату судового засідання повідомлено учасників судового провадження, при цьому судом цією ж ухвалою було роз`яснено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за участю особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги. Однак у судове засідання заявниця та її представник знову не прибули, направила клопотання про відкладення судового засідання, не додавши доказів поважності причини неявки до суду.

Ухвалою від 11.07.2025р. судом призначена дата розгляду скарги на 18.07.2025р. року, про час, місце і дату судового засідання повідомлено учасників судового провадження.

Крім того, 18.07.2025р. заявниця просила організувати розгляд її скарги за участі її представника в режимі відеоконференції, тому ухвалою суду від 18.07.2025р. судом було ухвалою організовано судове засідання в режимі відеоконференції для участі ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6 у судовому засіданні дистанційно, згідно її клопотання, про що повідомлені учасники справи.

Однак у судове засідання 18.07.2025р. заявниця та її представник втретє не прибули, на телефонний дзвінок представник ОСОБА_6 секретарю судового засідання повідомив, що не зможе брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки є проблеми з інтернетом та сайтом судової влади, направив клопотання про розгляд скарги без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши доводи заявника, ознайомившись з додатками до скарги, з`ясував наступне.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить: здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У зв`язку з судовим контролем важливою є вимога про доступ до суду, яка означає, що з юрисдикції судів не можна вилучати будь-які звернення (клопотання, позови, заяви, скарги), надавати певним категоріям осіб імунітети від звернень до суду. Судові рішення з огляду на зміст принципу верховенства права повинні утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру до органів, що беруть участь у розслідуванні і судовому розгляді кримінальних правопорушень.

Стаття 55 Конституції України встановлює, що кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоуправління, громадських об`єднань та посадових осіб.

Одним з загальних засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльність.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України може бути лише рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: - бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення [...].

Частиною 1 ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Положеннями ст.2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий як службова особа органу внутрішніх справ […] уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень (ст. 3 ч.1 п.17 КПК України).

Під час кримінального провадження […] слідчий […] зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. […] слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ст. 9 ч.1, ч.2 КПК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної в п.п.1.1. Узагальнень «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», затверджених на засідання Зборів суддів ВС України 23.12.2016 року, визначений ч.1 ст.214 КПК України обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчим суддею встановлено, що додатки до її скарги від 28.05.2025 містять заяви ОСОБА_2 про вчинення суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 злочину, передбаченого ст.382 КК України, яка адресована великій кількості адресатів, в тому числі - Ізмаїльському РВП ГУНП в Одеській області, Ізмаїльській окружній прокуратурі.

Також додані різні інші заяви адресовані різним органам, де заявниця просила з метою реалізації її прав як потерпілої особи, внести відомості до ЄРДР за фактом умисного невиконання судового рішення суддею ОСОБА_3 ухвали від 22.02.2021 на замовлення і на користь членів злочинної організації ОСОБА_5 з метою подальшого використання підроблених документів на ім`я ОСОБА_5 на так званий «пором « ІНФОРМАЦІЯ_1 »»; відкрити кримінальне провадження та притягнути до кримінальної відповідальності суддю ОСОБА_3 за вчинення злочину у формі умисного невиконання рішення суду.

Однак, з наданих суду заявницею відомостей і документів не вбачається доказів вчинення суддею ОСОБА_3 злочину щодо невиконання будь-якого судового рішення, оскільки відсутні відомості про те, що вана є чи була суб`єктом виконання будь-якого судового рішення, зокрема - власної процесуальної ухвали, що не є судовим рішенням в розумінні остаточного рішення у справі, яке підлягає виконанню і за невиконання якого будь-хто може бути притягненим до кримінальної відповідальності.

Так, ст.382 КК України дійсно передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або за перешкоджання їх виконанню. Однак, Об`єктом цього злочину є остаточні судові рішення, якими закінчується розгляд справи, і які набрали законної сили, та які вже не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Суб`єктивною стороною цього кримінального правопорушення є факт вчинення таких діянь лише умисно, тобто особа усвідомлює, що невиконання судового рішення є протиправним і бажає настання таких наслідків, або свідомо допускає їх.

Суддя, який ухвалив таке рішення не може бути суб`єктом його виконання, тим більш, якщо це рішення є процесуальним - ухваленим для забезпечення судочинства - що оформлюють процесуальні дії суду, які не вирішують справу по суті, а стосуються питань організації та перебігу судового процесу. Вони можуть стосуватися різних аспектів, таких як відкриття провадження, відкладення розгляду справи, призначення експертизи, заміна сторони, виклик свідків, тощо.

Крім того, відмова судді допитати свідків може бути законною, якщо для цього є підстави, передбачені законом. Наприклад, свідок може відмовитися давати показання щодо себе, членів сім`ї або близьких родичів, а також у випадках, коли розголошення інформації може призвести до розкриття комерційної, банківської чи іншої таємниці, що охороняється законом. Свідок має право відмовитися від надання показань у випадках, передбачених законом. Зокрема, він може не давати показань проти себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів, - якщо розголошення інформації може зашкодити йому або його близьким, або якщо він зобов`язаний зберігати таємницю (наприклад, адвокат, лікар). Якщо свідок відмовляється давати показання без поважних причин, суд може накласти на нього штраф. Не можуть бути допитані в якості свідків категорії осіб, які є, наприклад, недієздатними особами, священнослужителі (про відомості з таємниці сповіді) та інші, визначені законом. Суддя також може відмовити у допиті свідка, якщо його показання не мають значення для справи або якщо його допит є недоцільним з інших причи

Таким чином, у заяві та скарзі ОСОБА_2 відсутні докази існування в діях судді як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.382 КК україни.

Крім того, невдоволення рішенням судді саме по собі не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а є підставою для оскарження судового рішення до суду апеляційної інстанції. Також, заявапро вчинення кримінального правопорушення має містити обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення за певними критеріями. Так, ознаки кримінального правопорушення - це сукупність характеристик, які визначають, чи є певне діяння злочином. До них відносяться: суспільна небезпечність, протиправність, караність та винність. В разі виявлення таких ознак в діях судді, повідомлення про підозру судді здійснюється Генеральним прокурором або його заступником.

З наданих суду заяв, скарги та доказів не вбачається наявності в діях судді ОСОБА_3 дій, які містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, а тому є правомірною відповідь прокурора, яка була надана заявниці ОСОБА_2 26.05.2025р. заступником керівника Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 про те, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування є не будь-які заяви і повідомлення, а лише ті, з яких вбачаються вагомі обставини. що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, але викладені у заяві доводи не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, а лише незгоду з рішенням суду у справі №500/2395/18 щодо недопиту суддею свідків.

Крім того, отримати витяг з ЄРДР можуть лише учасники кримінального провадження, яким, наприклад, є потерпілий. Згідно з Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК), потерпілий - це фізична або юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, або лише майнової шкоди для юридичних осіб.

Заяви і скарги ОСОБА_2 не містять відомостей про спричинення їй діями судді ОСОБА_3 будь-якого виду шкоди, а тому вимога визнати заявницю потерпілою - також є необгрунтованою.

Таким чином, повідомлення ОСОБА_2 про недопит суддею ОСОБА_3 свідків - не є кримінальним правопорушенням.

Навіть Європейський суд з прав людини своїм Рішенням у справі "Цирніт проти Латвії" (№69019/11) констатував відсутність порушення конвенційних гарантій заявниці. яка скаржилася на те, що судом не був допитаний на її думку ключовий свідок, що потяло неправомірність судового рішення.

Відтак, враховуючи вищевикладене, не вбачається підстав для задоволення вимог вищевказаної скарги ОСОБА_2 на невнесення відомостей до ЄРДР за ст.382 КК України відносно судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 за недопит нею свідків за ухвалою про їх допит від 22.02.2021 - що була постановлена цією ж суддею в ході розгляду нею справи №500/2395/18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні вимог скарги ОСОБА_2 від 27.05.2025р. на бездіяльність слідчих та прокурорів Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за її, ОСОБА_2 заявами відомостей стосовно судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 за кваліфікуючими ознаками ст.382 КК України, за недопит суддею свідків за її ухвалою від 22.02.2021р. в межах розгляду нею ж справи №500/2395/18.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1