ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1453/25 Справа № 204/863/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 03 березня 2025 року про заміну покарання засудженому ОСОБА_8 у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 03 березня 2025 року клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк задоволено частково.

Замінено ОСОБА_8 , засудженому вироком Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2005 року за ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 187, п. 4, 6, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 70 КК України, до довічного позбавлення волі із конфіскацією майна, покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на строк 17 (сімнадцять) років. Строк заміненого покарання покарання у вигляді позбавлення волі на строк 17 (сімнадцять) років визначено обчислювати з 03 березня 2025 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що за сукупністю даних, які характеризують засудженого ОСОБА_8 під час відбування ним призначеного покарання у вигляді довічного позбавлення волі, останній став на шлях виправлення, оскільки свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень за час відбування покарання визнав повністю, за останні більш ніж десять років, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за час відбування покарання отримав повну середню освіту, крім цього виявляє бажання бути працевлаштованим, однак із незалежних від нього обставин не може бути працевлаштованим в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», таким чином вказане свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 прагне досягнути виправлення та про наявність змін у свідомості останнього.

Суд першої інстанції, врахувавши тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, за які засуджений ОСОБА_8 , їх незворотні і непоправні наслідки, замінив йому покарання на строк 17 років позбавлення волі, яке вважає таким, що повній мірі кореспондує із вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та не позбавляє засудженого права на подальше можливе зменшення призначеного йому покарання за умови забезпечення ним сумлінної поведінки та ставлення до праці, які можуть свідчити, що в особистості засудженого відбулись певні позитивні зміни, які вказують, що останній спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя та має відповідну мотивацію спрямовану на дотримання законів України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що ОСОБА_8 вчинив умисні злочини, за наявності обтяжуючих покарання обставин - у стані алкогольного сп`яніння, відносно особи похилого віку, раніше був засуджений, має соціальні зв`язки з рідними та близькими, не бере відповідальності за вчинені дії на себе, під час розгляду справи вину визнав частково, протягом останніх пів року не вчиняв порушення режиму тримання, протягом перебування в установі отримав 6 стягнень, бажає змінити своє життя.

Зазначає, що призначене ОСОБА_8 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України. Також вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю даних про виправлення засудженого, оскільки ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується посередньо, допускав порушення режиму відбування покарання - 6 разів, не працевлаштований, вину у вчиненому визнав частково.

Вказує, що суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки та характер вчинених засудженим кримінальних правопорушень, а саме здійснення нападу на особу похилого віку.

Також зазначає, що суду першої інстанції не було надано індивідуального плану з визначеними заходами, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк, дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно вплинути на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення та вказаними фактами, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації його після звільнення.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції не було з`ясовано у засудженого його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці після звільнення, а також майбутнє його місце проживання та засоби до існування та його відношення до вчиненого ним злочину та висновки, які він для себе зробив.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить прийняти його апеляційну скаргу, відкрити апеляційне провадження та зазначив, що після отримання повного тексту ухвалу, надасть уточнену апеляційну скаргу.

В письмових запереченнях захисник просить визнати поважною причину пропуску строку подачі заперечення; апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення; апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити; оскаржувану ухвалу скасувати та замінити засудженому ОСОБА_8 покарання до довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 або 8 років, щоб сумарно строк покарання становив 25-30 років.

В обгрунтування поновлення строку на подання заперечення вказує, що лише 28.03.2025 року отримала копію апеляційної скарги прокурора.

В обгрунтування заперечень вказує, що з характеристики, наданої ДУ "Дніпровська установа виконання покарань № 4", вбачається, що засуджений ОСОБА_8 бере активну участь у програмах/заходах, не допускає порушень, має бажання змінити своє життя. Усвідомлює, що саме має змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Має позитивні плани на майбутнє, активно їх впроваджує в своєму житті, має позитивні результати.

Зазначає, що у відповідності до висновку щодо ступеню виправлення засудженого, ОСОБА_8 , із врахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, став на шлях виправлення (довів своє виправлення).

Також вказує, що ризик повторного вчинення правопорушення ОСОБА_8 є середнім, до останнього було застосовано зміну умов тримання шляхом переведення із приміщення камерного типу до багатомісного приміщення камерного типу. Згідно висновку безпеки виправлення - отримав 67 балів, отже став на шлях виправлення та має бути представлений до заміни покарання.

Крім того, зазначає, що засуджений ОСОБА_8 повністю виконав заходи індивідуальної програми, в нього не було виявлено потреби у плануванні нових завдань впливу на криміногенну потребу та у доповненні-плануванні інших заходів. Наразі криміногенних факторів не має; висловлює готовність працювати, має певні професійні навички, проте в УВП відсутні такі можливості; має повну середню освіту, спеціальності не має; має змогу проживати в квартирі матері, з якою проживав до засудження; є друзі, контакти у тому числі з іншими засудженими; наразі не має в колі спілкування осіб з антисоціальною поведінкою; підтримує соціальні зв`язки з рідними та близькими (родиною), шляхом телефонних розмов, отримує посилки, намагається зміцнити; партнерки та дітей не має.

Вказує, що на день подання клопотання про зміну покарання - 20.01.2025 року, ОСОБА_8 відбув покарання 21 рік 11 місяців та заміна довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15-20 років є таким, що не можливо відбути.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого та його захисника, які, кожен окремо, апеляційну скаргу засудженого підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилаючись на її безпідставність, та підтримав свою апеляційну скаргу; дослідивши надані матеріали з урахуванням апеляційних доводів, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні клопотання ОСОБА_8 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням у виді позбавлення волі на певний строк вказаних вимог закону у повному обсязі не дотримався.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 115 ч. 2 п.п. 4, 6, 7, 13, ст. 185 ч. 2, ст. 187 ч. 4, ст. 194 ч. 2 КК України, та призначено покарання, на підставі ч. 2 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України, у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією в дохід держави всього майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою Верховного Суду України від 18 жовтня 2005 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року в частині засудження ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 2 скасовано і справу у цій частині закрито за відсутністю в його діях складу злочину, на підставі ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України. ОСОБА_8 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ст. 115 ч. 2 п. п. 4, 6, 7, 13, ст. 187 ч. 4, ст. 194 ч. 2 КК України та за сукупністю вироків до покарання, призначеного судом, - довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

За правилами ч. 1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Оскаржуваною ухвалою Красногвардійськго районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року було частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. Замінено засудженому ОСОБА_8 покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на строк 17 років.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що при постановлені вказаної ухвали судом першої інстанції неправильно було застосовано закон України про кримінальну відповідальність з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_8 вироком суду, за яким він на даний час відбуває покарання, було засуджено за вчинення декількох кримінальних правопорушень, що були пов`язані із вбивством з корисливих мотивів під час розбійного нападу літньої особи у віці 87 років, знищенням майна шляхом підпалу, а також вбивством раніше не знайомої йому особи з хуліганських мотивів, з особливою жорсткістю.

Наведені обставини свідчили про особливу суспільну небезпечність його особи та неможливість досягнення щодо нього мети кримінального покарання шляхом призначення його у виді позбавлення волі навіть на максимальний строк, у зв`язку із чим цьому засудженому було призначене найбільш суворе за видом покарання з числа передбачених законом України про кримінальну відповідальність - довічне позбавлення волі.

Зважаючи на такі відомості про його особу, висновок суду про те, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення, мають беззаперечно підтверджуватися вагомими обставинами, яких не вбачається.

Так, судом першої інстанції було взято до уваги висновок щодо ступеню виправлення засудженого, згідно якого засуджений ОСОБА_8 отримав 67 балів, став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому не було враховано, що відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, засуджений ОСОБА_8 має середній рівень ризику/середній рівень втручання, і те, що ОСОБА_8 не було виконано індивідуальну програму соціально-виховної роботи. Також, відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_8 було встановлено 67 балів, що неістотно перевищує найнижчу межу для визнання таким, що став на шлях виправлення, - 65 балів.

Крім того, останній на даний час не може вважатися таким, що зробив належні висновки із притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки згідно із звітом про оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення він відповідальність за вчинені дії бере лише частково (вказує, що на те були причини), деякою мірою звинувачує інших осіб, шкодує, що був викритий правоохоронними органами, та вважає, що з ним поступили несправедливо (а.с. 34).

Колегія суддів звертає увагу і на те, що попри формальну відповідність ОСОБА_8 критерію визнання таким, що став на шлях виправлення, останній не був представлений Державною установою "Дніпровська установа виконання покарань № 4" до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та звернувся до суду із відповідним клопотанням самостійно.

На переконання суду апеляційної інстанції, наведені обставини у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, а відтак рішення про задоволення його клопотання є передчасним.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 03 березня 2025 року про заміну покарання засудженому ОСОБА_8 у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4