Справа №295/7257/25
УХВАЛА

13.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції із Київського СІЗО),

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

Законних представників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 та ОСОБА_14

захисників: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

представника служби у справах дітей: ОСОБА_20 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Житомира обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002354 від 29.07.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 258 КК України;

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 258 КК України;

ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 258 КК України;

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 263-1, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 258 КК України;

ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 258 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Обґрунтовуючи свою позицію, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, а застосування більш м`яких запобіжних заходів при існуючих обставинах стосовно обвинувачених не забезпечить їх належної процесуальної поведінки.

Обвинувачені та їх захисники заперечували щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід обвинуваченим на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Законні представники обвинувачених підтримали позицію захисників.

Представник служби у справах дітей залишив вирішення даних клопотань на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та наявні матеріали, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира обвинуваченим продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 14.08.2025.

В ході всього періоду досудового розслідування обвинуваченим неодноразово продовжувався вказаний запобіжний захід. При цьому ухвалами Житомирського апеляційного суду від 10.12.2024 та 13.05.2025р. було скасовано ухвали слідчих суддів першої інстанції в частині можливості визначення розміру застави обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено орієнтовний перелік обставин, які мають враховуватися судом при застосуванні запобіжного заходу, в тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків; наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із змісту пред`явленого обвинувачення та конкретних обставин інкримінованих правопорушень, викладених в обвинувальному акті, зокрема, що обвинуваченим ставиться у провину вчинення у складі організованої групи ряду тяжких та особливо тяжких злочинів терористичного акту, виготовлення вибухового пристрою організованою групою та умисного знищення військового майна, із застосуванням саморобних вибухових пристроїв з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

На даному початковому етапі судового слідства вказані в обвинувальному акті обставини ще не перевірені та докази не пред`явлені і не досліджувались, проте їх кількість, характер і тяжкість обвинувачення можуть спонукати обвинувачених до втечі та ухилення від суду, тобто утворюють реальний ризик того, що обвинувачені, будучи молодими особами, під загрозою застосування реального покарання можуть вжити активних дій для переховування від суду, у зв`язку із чим суд вважає, що існує розумний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду.

Також у випадку перебування на волі обвинувачених залишаються дійсні ризики для перешкоджання кримінальному провадженню або продовження вчинення подібних правопорушень шляхом контактування між собою та з іншими особами, всі точні дані про яких ще не встановлено, а також можливість застосування саморобних вибухових пристроїв, виготовлення і використання яких ставиться у провину обвинуваченим.

Крім того, відповідно до обвинувального акту, обвинувачені здійснювали свою протиправну діяльність протягом певного часу неодноразово в різних частинах міста, що може свідчити про тривале існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість продовжити кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються.

Згідно з частиною 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, зокрема передбаченого статтею 258 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме: тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, та приписи вищевказаної статті не передбачають обрання альтернативного запобіжного заходу, тому відсутні підстави для застосування до обвинувачених інших більш м`яких запобіжних заходів, на чому наполягає сторона захисту. При цьому, наявні на цей момент характеризуючи дані про особи обвинувачених, в тому числі їх молодий вік або неповноліття, склад сім`ї та навчання в різних закладах освіти, неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченими дій, спрямованих на ухилення від явки суду, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином або продовження вчинення злочинів.

Оцінюючі у сукупності всі наведені обставини та положення кримінального законодавства, з метою належної процесуальної поведінки обвинувачених суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002354 від 29.07.2024, задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

продовжити на 60 днів, тобто до 11 жовтня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3