Дата документу 12.05.2025 Справа № 317/1173/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1173/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/592/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 81-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції прокурора-стажиста на посаді прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 березня 2025 року, якою засуджений

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який відбуває покарання у Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 серпня 2022 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

був звільнений умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, 6 березня 2025 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом та встановлення адміністративного нагляду відносно нього.

Своє рішення про можливість звільнення засудженого умовно-достроково суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 є засудженим, стосовно якого, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 81-1 КК України, можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, оскільки вчинений ним злочин не відноситься до злочинів, за вчинення яких таке звільнення не застосовується.

Крім того, ОСОБА_7 відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним у ст. 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а відповідно до довідки № 114 військово-лікарської комісії від 22 травня 2024 року, він є здоровим та придатним до військової служби.

В апеляційній скарзі прокурор-стажист вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що КК України визначає застосування умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби за контрактом як право, а не обов`язок суду.

Вирішуючи питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення, суд повинен врахувати всі наявні обставини, оцінити підстави та зважити ризики.

При цьому, абзацом другим ч. 1 ст. 81-1 КК України закріплені імперативні приписи щодо неможливості такого звільнення, які не є абсолютними та єдиними критеріями для прийняття судом рішення.

Разом з тим, суд першої інстанції не наводить жодних доказів того, що засуджений є безпечним для суспільства та може стати законослухняним.

До того ж, суд не звернув увагу та не надав оцінку поведінці засудженого в місцях позбавлення волі, не врахував його характеристику, відповідно до якої він вчиняє дії, пов`язані з погрозами або насильством, стикаючись з проблемою, вчиняє перше, що спадає на думку, не здатен знайти шляхи її вирішення або легко здається і відступає перед труднощами, не може передбачити наслідки своїх дій.

Також ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення корисливого насильницького злочину, вчинив розбійний напад із застосування насильства, яке призвело до смерті потерпілої, з метою заволодіння майном останньої.

Крім того, засуджений вчинив злочин щодо особи 1930 року народження, яка не мала однієї ноги, пересувалась за допомогою милиці та палички і потребувала сторонньої допомоги в елементарних побутових речах, ОСОБА_7 наніс не менше 4-х ударів дерев`яною палицею в область голови та одиничне, сліпе, проникаюче, колото-різане поранення в область грудної клітини потерпілої, заради заволодіння металобрухтом, вартість якого не перевищувала 1000 гривень, що свідчить про особливу жорстокість та абсолютну безпринципність останнього.

Також під час досудового розслідування відносно ОСОБА_7 проводилась судово-психіатрична експертиза, за висновком якої він виявляє ознаки психічного розладу у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок сумісного вживання психоактивних речовин («солі», канабіноїди), синдром залежності.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 не може бути допущений до участі в бойових діях зі зброєю в руках, де від його рішень та дій залежатимуть життя інших, як військовослужбовців, так і цивільного населення.

При цьому, фактично ОСОБА_7 відбув лише 2 роки 9 місяців позбавлення волі з 13 призначених, що не складає навіть присудженого вироком строку.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційний скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні з 24.02.2022 року введений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Згідно зі ст. 81-1 КК України, під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене цією статтею, не застосовується до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджених за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 цього Кодексу, а також до засуджених осіб, які згідно з підпунктом 1 пункуту 3 примітки до статті 368 цього Кодексу займали особливо відповідальне становище.

У разі застосування судом умовно-дострокового звільнення на підставі, визначеній цією статтею, така особа звільняється умовно-достроково від відбування лише основного покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 серпня 2022 року, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено остаточне покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Враховуючи, що ОСОБА_7 був засуджений за вбивство з корисливого мотиву, а не за вбивство двох або більше осіб, вбивство з особливою жорстокістю чи вбивство, поєднане із зґвалтуванням або сексуальним насильством, то вчинений ним злочин не відноситься до тих, за вчинення яких не застосовується звільнення, передбачене ст. 81-1 КК України.

У свою чергу, інші вимоги, необхідні для застосування ст. 81-1 КК України, були повністю виконані.

Зокрема, засуджений ОСОБА_7 добровільно висловив бажання проходити військову службу за контрактом, матеріали провадження містять письмову згоду командира військової частини, за результатами військово-лікарської комісії ОСОБА_7 визнаний таким, що придатний до військової служби та відповідає вимогам, визначеним у ст. 21-5 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Доводи апеляційної скарги прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби за контрактом є необґрунтованими та висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом першої інстанції було враховано всі обставини при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі та надавши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_7 підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, тому судова колегія вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 81-1 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді провадження в суді першої інстанції прокурора-стажиста на посаді прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 березня 2025 року, якою засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4