ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/174/25
провадження № 1-кп/691/240/25
УХВАЛА

15 травня 2025 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (участь в режимі відеоконференції із Звенигородського районного суду Черкаської області), обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання прокурора в кримінальному проваджені № 0001546 відомості 30.11.2024 внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 347, ч. 2 ст. 345 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 347, ч. 2 ст. 345 КК України, призначено судовий розгляд.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане 13.05.2025 клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, з утриманням у державній установі "Черкаський слідчий ізолятор", строк якого спливає 17.05.2025 року згідно ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 18.03.2025 року, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, на його думку, не перестали існувати. Перебуваючи на волі, цілком йморівно, що ОСОБА_5 продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення. 30.11.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 347, ч. 2 ст. 345 КК України. 30.11.2024 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 347 КК України. Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області 02.12.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому є продовженим. З огляду на матеріали кримінального провадження передбачається систематичність вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Він є раніше судимою особою, судимість у якого у встановленому законом порядку не знята та не погашена, зокрема: 07.02.2024 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 296 КК України до 4 місяців арешту. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2024 замінено покарання у вигляді 4 місяців арешту на 8 місяців пробаційного нагляду. Відповідно до інформації Філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Києвській області № 2690/32-24 від 03.12.2024 ОСОБА_5 перебуває на обліку у Дарницькому районному відділі філії, та засуджений за викликом не з`являвся. Згідно подання Дарницького районного відділу філії про передачу матеріалів для відповідного реагування відносно ОСОБА_5 внесено відомості до ЄРДР за № 001464 від 02.10.2024 за ч. 3 ст. 389 КК України. Разом з тим, 05.11.2024 відносно ОСОБА_5 Дарницькою окружною прокуратурою м. Києва до суду направлено обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001898 від 14.04.2024 за ч. 3 ст. 296 КК України. Забезпечити належну поведінку ОСОБА_5 та запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечив щодо продовження дії запобіжного заходу.

Захисник (адвокат) ОСОБА_4 , при прийняті рішення за клопотанням прокурора, просив суд врахувати, що кримінальні правопорушення в яких обвинувачується підзахисний не є тяжкими, він має незадовільний стан здоров`я, потребує лікування, що виключає його належне отримання в умовах СІЗО, захищав та має заслуги перед Батьківщиною, на його думку, обвинуваченому ОСОБА_5 слід змінити запобіжний захід, на не пов`язаний з перебування під вартою.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представник потерпілого ОСОБА_8 підтримали думку прокурора. З огляду на вчиненні дії обвинуваченим, та те, що проживають один від одного неподалік, при зміні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, їх життя буде під заргозою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення.

До них, згідно статті 131 КПК України, віднесені запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим у статті 177 КПК України ризикам.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 18 березня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 , продовжено (обрано 30.11.2024 року та продовжено тримання під вартою) дію вищевказаного запобіжного заходу, до 17 травня 2025 року.

Підставою для обрання і надалі продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії" автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність.

За змістом статті 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_5 , під варту, і продовження такого запобіжного заходу та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено.

Таким чином, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його характеризуючи дані, ризики, які стали підставою для обрання і надалі продовження щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які продовжують існувати і не зменшилися, є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Поряд з цим, судом не здобуто відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені в статті 177 КПК України.

Ризики, що існували на час обрання і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, що виправдовує тримання ОСОБА_5 , під вартою.

Збереження обґрунтованої підозри є обов`язковою умовою продовження тримання особи під вартою. Обвинувачення ОСОБА_5 не змінено. Розгляд обвинувального акта відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 347, ч. 2 ст. 345 КК України відкладено на 17.06.2025 (допит потерпілих). Суд не вправі на даному етапі судового розгляду оцінювати докази, які прокурором не долучалися до матеріалів кримінального провадження так і не вправі оцінювати покази свідків, які не допитані в судовому засіданні без оцінки доказів в сукупності. На даному етапі суд тільки встановлює наявність чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України для вирішення підставності продовження чи не продовження обвинуваченому запобіжного заходу і не вправі досліджувати докази по справі.

Суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу. Застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, за даних обставин суд вважає недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Згідно статті 197 КПК України строк дії ухвали про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , спливає 17 травня 2025 року, поза межами наступного судового засідання, суд вважає за необхідне продовжити такий на 60 днів, тобто до 14 липня 2025 року включно, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 369 - 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою, задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, до 14.07.2025 року (включно), з утриманням в Державній Установі "Черкаський слідчий ізолятор".

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити під розпис обвинуваченому ОСОБА_5 , його захиснику та прокурору.

Копію ухвали про продовження строку тримання під вартою надіслати до ДУ "Черкаський слідчий ізолятор", для виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє її виконання та судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж дії запобіжного заходу під судового розгляду кримінального провадження.

Повний текст ухвали виготовлено 20.05.2025 року.

Суддя ОСОБА_1