ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання адвокатаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харків від 12 грудня 2024 року (справа №953/11493/24),

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою повернуто ОСОБА_7 подану ним у порядку ст.206 КПК України заяву про застосування до нього насильства під час затримання та приводу 27 червня 2019 року.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що повернення скарги не позбавляє його права на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

На вказане вище судове рішення ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Іншими особами ухвалу слідчого судді не оскаржено.

Орган прокуратури був належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання апеляційної інстанції, клопотань про відкладення судового засідання від нього не надходило, прокурор у судове засідання не з`явився.

ОСОБА_7 у процесі здійснення судового засідання після заявлення відводу колегії суддів залишив спеціальне приміщення ДУ "Харківський слідчий ізолятор", призначене для проведення судових засідань у режимі відеоконференції, та висловив небажання в подальшій участі в судовому засіданні.

Колегія суддів зауважує, що брати участь у судовому засіданні є правом ОСОБА_7 , яке також передбачає і право відмовитися від участі в судовому засіданні. Право на участь ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційної інстанції йому було забезпечено належним чином відповідно до вимог закону.

Ураховуючи викладені вище обставини, провадження підлягає подальшому розгляду.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, представника апелянта, обговорила питання можливості оскарження зазначеної вище ухвали слідчого судді, перевірила матеріали провадження та дійшла висновку про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, в апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає про оскарження, окрім ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харків від 12 грудня 2024 року у справі №953/11493/24 про повернення його заяви, поданої в порядку ст.206 КПК України, також інших судових рішень, при цьому, постановлених у інших судових справах.

10 квітня 2025 року Верховним Судом було задоволено подання Харківського апеляційного суду та направлено з Харківського апеляційного суду до Полтавського апеляційного суду для розгляду матеріали провадження за заявою ОСОБА_7 , поданою в порядку ч.6 ст.206 КПК України, про застосування до нього насильства під час затримання та приводу 27 червня 2019 року (справа №953/11493/24) за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харків від 12 грудня 2024 року.

При цьому, згідно з матеріалами провадження, які надійшли на розгляд Полтавського апеляційного суду, питання щодо направлення провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на інші судові рішення Харківським апеляційним судом у поданні не ініціювалось і відповідно судом касаційної інстанції не вирішувалось.

Тому вирішення Полтавським апеляційним судом має здійснюватись вирішення апеляційної скарги ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харків від 12 грудня 2024 року, постановлену у справі №953/11493/24, про повернення поданої ОСОБА_7 у порядку ст.206 КПК України заяви щодо застосування до нього насильства під час затримання та приводу 27 червня 2019 року. Ураховуючи викладене вище, Полтавський апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання з приводу розгляду інших проваджень щодо оскарження інших судових рішень за апеляційною скаргою ОСОБА_7 . Протилежний же підхід становитиме порушення правил підсудності та призведе до вирішення апеляційної скарги судом, не визначеним відповідно до вимог закону й судового рішення вищої інстанції.

Згідно з висновком щодо застосування норми права, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа №569/17036/18, провадження №51-598кмо19), якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді - після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

За змістом ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст.129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності до чого КПК України визначає, в яких випадках і які судові рішення слідчих суддів підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Так, ч.2 ст.309 КПК України визначає, окрім іншого, яке явно не стосується цього випадку, що під час досудового розслідування в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. При цьому, перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування до слідчого судді, визначено в ст.303 КПК України.

Проте, на відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого ст.ст.303-308 КПК України, у ст.206 КПК України встановлено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема, наявності судового рішення та інші) й звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. Водночас указаний вище механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, "post factum", оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Частинами ж 1 та 2 ст. 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і такий перелік розширеному тлумаченню не підлягає. Відповідно до цих приписів криміального процесуального закону під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про:

1) відмову в наданні дозволу на затримання;

2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;

3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;

4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;

5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу;

6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;

7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;

9) арешт майна або відмову у ньому;

9-1) застосування тимчасових обмежень діяльності юридичної особи та/або тимчасових обмежень в отриманні прав та/або переваг або відмову у застосуванні таких обмежень;

10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;

11) відсторонення від посади або відмову у ньому;

11-1) продовження відсторонення від посади;

12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;

13) закриття кримінального провадження на підставі ч.9 ст.284 КПК України.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

А відповідно до вимог ч.3 ст.309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, а, отже, законодавець визначив саме такий спосіб реалізації права особи на судовий контроль законності такого виду рішення слідчого судді, іншого ніж ті, що включені до ст.309 КПК України.

При цьому, можливості оскарження ухвали слідчого судді щодо заяви/скарги, поданої в порядку ст.206 КПК України, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 подав до Київського районного суду м. Харків заяву в порядку ст.206 КПК України про застосування до нього насильства під час затримання та приводу 27 червня 2019 року з примусовою його участю в слідчих діях (т.1 а.п.1-2).

12 грудня 2024 року слідчий суддя повернув ОСОБА_7 зазначену вище заяву, подану останнім у порядку ст.206 КПК України, дійшовши висновку про те, що ця заява не підлягає розгляду слідчим суддею Київського районного суду м. Харків, оскільки заявник не дотримався правил підсудності (т.1 а.п.4).

На вказану вище ухвалу слідчого судді ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, але, з урахуванням наведених вище положень кримінального процесуального закону, вона не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому апеляційне провадження необхідно закрити.

Наведений вище підхід узгоджується з правовим висновком, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), про те, що, оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст.206 КПК України, в переліку, передбаченому ст.309 КПК України, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, ч.1 ст.422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харків від 12 грудня 2024 року, якою повернуто ОСОБА_7 подану ним у порядку ст.206 КПК України заяву про застосування до нього насильства під час затримання та приводу 27 червня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4