Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3545/25
Провадження №: 1-кс/332/265/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, неодружений, який на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся слідчий за погодженням із прокурором із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2025 року за № 0000454, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, період якого у подальшому був неодноразово продовжений та який діє по теперішній час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 липня 2025 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно з Указом Президента України введено воєнний стан, перебуваючи у парковій зоні, поблизу будинку № 56 по вулиці Мирослава Симчича у місті Запоріжжі, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вихопив із зовнішньої кишені, розташованої зверху з лівої сторони шведки, у яку був одягнутий останній, його мобільний телефон марки «VIVO» моделі «Y1s» об`ємом пам`яті 2/32 Gb, у корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 .

Після чого ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився вказаним вище майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 3000 гривень.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме , відкрите викрадення мана (грабіж), вчинене ув умовах воєнного стану.

За даним фактом 09.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000454 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

09 липня 2025 року о 18 годині 01 хвилина (фактичний час затримання 13 година 55 хвилин 09.07.2025) ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

10 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Посилаючись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся із зазначеним клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, а також запобігання вищевказаним ризикам, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі, пояснили, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зазначивши, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що не має наміру переховуватися від слідства або суду, зобов`язується виконувати процесуальні обов`язки підозрюваного.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник просила застосовувати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, обґрунтовуючи тим, що прокурор не довів, що застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запоігти ризика, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Згідно з частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст. 178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваного умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваного, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що 09.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

09 липня 2025 року о 18 годині 01 хвилина (фактичний час затримання 13 година 55 хвилин 09.07.2025) ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

10 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин. Тобто стороною обвинувачення надано суду докази на підтвердження підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясувала про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- рапортом про отримання заяви ЄО № 11121 про вчинення кримінального правопорушення від 09.07.2025;

- протоколом огляду місця події від 09.07.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.07.2025, відповідно до якого невстановлена особа, знаходячись у парковій зоні поблизу б. 56 по вул. М. Симчича у м. Запоріжжі, викрала мобільний телефон, який належить ОСОБА_8 ;

- витягом з ЄРДР від 09.07.2025 про реєстрацію кримінального провадження № 0000454;

- дорученням оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій;

- протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що 09 липня 2025 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, останній прибув до відділення ПриватБанку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Мирослава Симчича, буд. 57, з метою з`ясування, чи було йому нараховано пенсію, оскільки кошти на банківську картку не надходили. Під час спілкування з консультантом банку йому було рекомендовано звернутися до Управління соціального захисту населення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Добровольчих батальйонів, 32. Після цього він пішки направився у зазначену установу. Близько 12:40, коли він рухався парковою алеєю поблизу будинку № 56 по вул. Мирослава Симчича в місті Запоріжжі, до нього підійшли двоє невідомих на той момент хлопців, яких потерпілий за необхідності може впізнати. Коли невідомі наблизились до потерпілого, хлопець № 2 привітався та простягнув руку. Потерпілий зупинився, відповів на привітання та потиснув йому руку. У цей момент хлопець № 1 правою рукою витяг з зовнішньої лівої кишені шведки, в яку був одягнений потерпілий, його мобільний телефон марки «VIVO», модель «Y1s», об`ємом пам`яті 2/32 Гб, у корпусі чорного кольору, з IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 . Телефон був подарований йому колегами з попереднього місця роботи орієнтовно в 10-х числах травня 2025 року. Усередині пристрою знаходилась сім-картка оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 . Карти пам`яті в телефоні не було. Після заволодіння мобільним телефоном обидва хлопці побігли у бік будинку № 57 по вул. Мирослава Симчича й зникли з поля зору потерпілого. На вигуки з вимогою повернути телефон не відреагували. Потерпілий не став їх переслідувати. Неподалік він побачив працівницю поліції, якій повідомив про обставини події. Вона здійснила виклик на лінію «102». Вартість викраденого телефону потерпілий оцінює в 3000 гривень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка пояснила, що 09.07.2025, близько 13:00, до неї додому прийшов ОСОБА_11 з якимось неповнолітнім хлопцем і запропонували їй придбати у них мобільний телефон Vivo в корпусі синього кольору. При цьому пояснили, що телефон не крадений, а належить мамі неповнолітнього хлопця. На їхню пропозицію вона відповіла, що дасть їм за телефон 200 гривень але їй все одно потрібно перевірити чи телефон не крадений, тоді вони залишили їй телефон і пішли у невідомому їй напрямку;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка пояснила, що приблизно о 13-30 її син ОСОБА_5 та ОСОБА_13 повернулись додому та розповіли, що у парку за районною адміністрацією викрали у невідомого чоловіка телефон, який потім за ними біг та кричав, щоб вони зупинились, але вони сховались від нього, після чого вони направились до ОСОБА_10 , якій залишили викрадений телефон для продажу та прохали ОСОБА_12 повернути телефон, оскільки перед тим, як зайти додому, побачили працівників поліції;

- протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який пояснив, що 09.07.2025, приблизно о 10:00 годині, він пішов гуляти і зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_15 , гуляли вони у районі кінцевої зупинки трамвая у районі районної адміністрації у парку. Через деякий час, приблизно о 12:00 годині, точно сказати не може, вони вдвох знаходилися в парку в районі магазину "Авангард", де побачили не знайомого йому чоловіка. Потім він побачив, як ОСОБА_16 прямує у бік цього чоловіка, і пішов слідом за ОСОБА_16 . Підійшовши до цього чоловіка, ОСОБА_16 привітався з цим чоловіком, і він також з ним привітався. Далі ОСОБА_11 , підійшовши до цього чоловіка, швидко вихопив з правої нагрудної кишеньки його мобільний телефон, після чого став швидким кроком йти у бік проїжджої частини вулиці Л.Чайкіної. ОСОБА_17 пішов слідом за ОСОБА_16 . Дані дії ОСОБА_16 для свідка стали несподіванкою, бо він не казав йому перед тим, що збирається так вчинити, і вони з ним перед цим нічого подібного не обговорювали;

- протоколом огляду предмету (мобільного телефону) за участю свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду предмету (мобільного телефону) за участю потерпілого ОСОБА_8 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Перевіряючи наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з таких встановлених фактичних обставин.

Органом досудового розслідування ОСОБА_18 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_5 невідворотності покарання за його скоєння, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, існують ризики того, що ОСОБА_5 , перешкоджаючи проведенню швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також встановленню обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, може вжити заходів щодо незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Наявність даного ризику підтверджується тим, що підозрюваний проживає у безпосередній близькості зі свідками даного злочину та потерпілим, тому підозрюваний може здійснювати тиска на них.

При цьому слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За клопотанням сторони захисту у якості свідка допитаний ОСОБА_19 , який пояснив, що є вітчимом підозрюваного, виховує ОСОБА_20 з того часу, як останньому виповнилося шість років. ОСОБА_19 вказав, що підозрюваний постійно проживає разом з його родиною за адресою: АДРЕСА_1 . Забезпечують утримання підозрюваного він та його дружина.

Вивченням даних про особу підозрюваного слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_18 є особою, яка згідно зі ст. 89 КК України вважається такою, що немає судимості. Однак, ОСОБА_18 раніше притягався до відповідальності за аналогічний злочин, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, - вчинення іншого кримінального правопорушення.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає з матір`ю ОСОБА_12 , вітчимом та їхніми дітьми за місцем реєстрації, офіційно непрацевлаштований. Слідчим суддею також встановлено, що майнова шкода потерпілому відшкодована шляхом повернення телефону.

Наведені обставини дають слідчому судді підстави для висновку про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

За таких обставин, ураховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що для запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, та для забезпечення належного виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків необхідним і достатнім є запобіжний захід домашній арешт із забороною цілодобово покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на підозрюваного ОСОБА_18 належить покласти обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом та у призначений час, цілодобово не залишати житло за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора та суду, окрім випадків виклику вищевказаними правоохоронними органами, прокурором, слідчим суддею або судом, а також у випадку оголошення сигналів повітряної тривоги з метою прибуття до найближчого укриття, утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим даного кримінального провадження щодо цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без застосування електронного засобу контролю, строком до 2 (двох) місяців у межах строку досудового розслідування, а саме, до 06 вересня 2025 року включно (за виключенням відвідування медичних закладів за необхідності та крім випадків повітряної тривоги, для прямування в укриття та перебування в ньому).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом та у призначений час;

- цілодобово не залишати житло за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора та суду, окрім випадків виклику вищевказаними правоохоронними органами, прокурором, слідчим суддею або судом, а також у випадку оголошення сигналів повітряної тривоги з метою прибуття до найближчого укриття.

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим даного кримінального провадження щодо цього кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. В разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 11 липня 2025 року о 15 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1