Справа №760/4026/25 1-кс/760/2931/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представників власника майна - адвокатів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000728 від 15 серпня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням, в якому просив накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000728, на вилучений 13 лютого 2025 року в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 січня 2025 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , мобільний телефон «Samsung» темно-синього кольору , в захисному чохлі бордового кольору з сім-картою НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 , належний підозрюваному ОСОБА_7 .

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000728, внесеному 15 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року під керівництвом громадянина України ОСОБА_7 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб ООО «АГРО-НОВА» за результатами проведення господарської діяльності здійснено податкові платежі до Управления Федеральной налоговой службы по Калининградской области на загальну суму 15 156 053 російських рублів, з яких: земельний податок - 1 104 057 рос. руб.; сума пені - 799 рос. руб.; податок на майно організації - 172 286 рос. руб.; транспортний податок - 221 764 рос. руб.; страхові та інші внески на обов`язкове пенсійне страхування, які зараховані в пенсійний фонд Росії - 3 718 135 рос. руб.; страхові внески на обов`язкове соціальне страхування на випадок тимчасової непрацездатності та у зв`язку з материнством - 13 545 рос. руб.; страхові внески на обов`язкове медичне страхування працюючого населення, які зараховані в бюджет ФФОМС - 97 477 рос. руб.; податок на додану вартість - 9 827 990 рос. руб. Тим самим, громадянин України ОСОБА_7 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, передали матеріальні ресурси та активи країні агресору, достеменно розуміючи, що з цих податків формується військовий бюджет країни агресора, який використовується у збройній агресії проти України.

13 лютого 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

13 лютого 2025 року було проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung» темно-сірого кольору, в захисному чохлі бордового кольору з сім-картою НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 , на якому було виявлено листування, щодо господарської діяльності ООО «АГРО-НОВА».

З огляду на викладене, зазначені речі та предмети, мають суттєве значення для

встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, так як містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, тобто містять ознаки речових доказів.

13 лютого 2025 року слідчим у даному кримінальному провадженні вищевказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході обшуку майно, тому слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням.

Слідчий СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді не повідомив.

Представники власника майна - адвокати: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вилучений в ході обшуку мобільний телефон не містить відомостей про обставини вчинення будь-якого кримінального правопорушення, не є знаряддям вчинення злочину чи майном, що було набуте в результаті його вчинення. Крім того, у матеріалах клопотання відсутні будь-які документи, в яких зафіксовано, що в пам`яті телефону знаходиться листування щодо господарської діяльності ООО «Агро-Нова», та відомості про можливе вчинення злочину, що свідчить про відсутність ознак речового доказу у вказаного мобільного телефону. Також, відсутні докази того, що вилучений телефон необхідний для забезпечення проведення експертизи або він був отриманий в результаті вчинення кримінального правопорушення. Доступ до телефону не обмежувався його власником і не був пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, тому слідчий мав можливість скопіювати вміст пам`яті мобільного телефону, однак безпідставно прийняв рішення про його вилучення. Окрім того, повідомлення про підозру ОСОБА_7 є необґрунтованим, оскільки не підтверджується будь-якими доказами та ґрунтується виключно на припущеннях сторони обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, просили відмовити в задоволенні клопотання.

Частиною першою статті 172 КПК України визначено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність слідчого.

Вислухавши представників власника майна, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000728, внесеному 15 серпня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України.

13 лютого 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 111-2 КК України, що підтверджується його особистим підписом.

13 лютого 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_7 , у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung» темно-сірого кольору, в захисному чохлі бордового кольору з сім-картою НОМЕР_1 , s/n: НОМЕР_2 , що має доступ до електронної пошти, що містить електронну документацію щодо функціонування підприємств на території РФ.

Постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 вищевказаний мобільний телефон з сім-картою визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні слідчого зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки зазначений вище мобільний телефон з сім-картою містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у статті 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, у клопотанні про арешт майна взагалі не обґрунтовано, яким чином слідчий дійшов висновку, що мобільний телефон та сім-картка містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та яким чином можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

У матеріалах клопотання відсутній протокол огляду вищевказаного мобільного телефону, натомість, наявний протокол огляду іншого мобільного телефону «Samsung» s/n: НОМЕР_3 , тому посилання слідчого на те, що на вилученому мобільному телефоні було виявлено листування щодо господарської діяльності ООО «Агро-Нова» не підтверджені будь-якими доказами та ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Крім того, відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Так, з ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, вбачається, що органу досудового розслідування надано дозвіл на відшукання та вилучення мобільних телефонів з сім-картами, які використовуються для зв`язку між учасниками вказаного злочину для узгодження спільної протиправної діяльності, проте, як вже встановлено слідчим суддею матеріали клопотанням не містять доказів того, що вилучений телефон використовувався для зазначеної мети.

Крім того, з протоколу обшуку вбачається, що слідчим не було зазначено про те, що доступ до мобільного телефону обмежувався його власником, а також про наявність системи логічного захисту. Таким чином, не доведено наявність законних підстав для вилучення вищевказаного майна.

Також, стороною обвинувачення не надано слідчому судді доказів, що в межах цього кримінального провадження щодо вилучених електронних носіїв інформації призначені експертні дослідження.

Слідчим не надано слідчому судді будь-яких доказів на спростування викладених вище обставин, не долучено до клопотання належних та допустимих доказів щодо відповідності майна - мобільного телефону та сім-картки критеріям речових доказів, тому клопотання про арешт вищевказаного майна не ґрунтується на вимогах закону.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, накладення арешту на вказане майно, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та відмову в його задоволенні.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000728 від 15 серпня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111-2 КК України відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України слідчий повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1