Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4732/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24.06.2019 року у справі № 758/7997/19 у кримінальному провадженні №0000103 від 06.01.2016,

ВСТАНОВИЛА:

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24.06.2019 року у справі № 758/7997/19 у кримінальному провадженні № 0000103 від 06.01.2016.

Клопотання мотивоване тим, що СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 06.01.2016.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 24.06.2019 року у справі № 758/7997/19 накладено арешт на нерухоме майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є громадянка України, ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі під № 94, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_5 від 23.03.2018 року. Підставою для накладення арешту на майно було збереження речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 вказує на те, що арешт на майно ОСОБА_4 накладено необґрунтовано, оскільки арештоване майно не відповідає критеріям речового доказу, що визначені статтею 98 КПК України. Таке майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , власником якої є громадянка України, ОСОБА_4 не має і не може мати ніяких слідів злочину, оскільки була придбана в законний спосіб з чітким дотриманням норм законодавства України, зі сплатою усіх обов`язкових платежів, зборів та податків до державного бюджету України.

У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання про скасування арешту майна з підстав, наведених у ньому. Додатково звертає увагу на те, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем квартири, на яку накладено арешт. Так, відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі № 754/446/22 від 09.12.2024 року задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , скасовано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11.05.2023 року, відмовлено у задоволенні позову керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави, в особі Київської міської ради до ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна. Зазначена постанова Верховного Суду підтверджує законність придбання квартири АДРЕСА_1 , громадянкою ОСОБА_4 і остаточно підтверджує право власності на згаданий об`єкт нерухомого майна.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому висловив свої доводи з урахуванням доказів, просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна. Просив проводити розгляд без його участі

Заслухавши доводи представника власника майна, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що Подільським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000103, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 365-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчено договір купівлі-продажу квартири від 15.03.2018 року № 76 сторони: ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_9 (покупець), предметом якого є квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлено, що вказаний об`єкт нерухомого майна належав ОСОБА_8 на підставі договору дарування квартири від 21.07.2009 року № 271, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області. Разом з цим, відповідно до висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України № 17-3/613 від 30.05.2019 вищевказаний оригінал договору не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України, тобто є підробленим. Отже, відчуження та реєстрація права власності на вищевказану квартиру відбулися за підробленими документами, без законних на те підстав.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24.06.2019 року у справі № 758/7997/19 задоволено клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури № 7 ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, у тому числі, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається зі змісту ухвали, слідчий суддя вважав наявними підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На даний час вказане кримінальне провадження відповідно до постанови від 04.03.2022 року зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваної особи.

Слідча суддя бере до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя зауважує, що інститут скасування арешту пов`язаний з наявністю двох умов, закріплених у ст. 174 КПК України - необґрунтованістю його накладення та відсутністю подальшої потреби в ньому.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Слідчою суддею встановлено, що ОСОБА_4 не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000103, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.01.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1,3,4 ст. 358, ч.ч. 1,2,3 ст. 365-2 КК України.

Також на момент накладення арешту на майно ОСОБА_4 не досліджувалися відомості про підстави набуття нею права власності на таке майно.

Згідно з інформаційною довідкою № 871- від 09.12.2020 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_4 . 23.03.2018 приватним нотаріусом ОСОБА_5 , Київський міський нотаріальний округ, м. Київ. Підставою для реєстрації об`єкту нерухомого майна є договір купівлі-продажу, серія та номер: 94, виданий 23.03.2018, ПН КМНО ОСОБА_5 .

Правомірність укладення зазначеного договору купівлі-продажу та набуття ОСОБА_4 права власності на квартиру була предметом спору у справі за позовом керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави, в особі Київської міської ради до ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі № 754/446/22 від 09.12.2024 року задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , скасовано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.02.2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 11.05.2023 року, відмовлено у задоволенні позову керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави, в особі Київської міської ради до ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виснував наступне : «Суди попередніх інстанцій вважали, що існують підстави для визнання спадщини відумерлою та передання її територіальній громаді, оскільки на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_11 , спірна квартира належала спадкодавцю на праві власності, тобто, входила до складу спадщини. З огляду на відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом і за законом, вказана квартира після спливу одного року з часу відкриття спадщини за заявою Київської міської ради повинна бути визнана відумерлою спадщиною та власністю територіальної громади міста Київ. Окрім цього, встановивши, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, вважали, що існують підстави для витребування спірної квартири.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що: територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації; закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 16 ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем; з метою захисту порушеного права чи інтересу територіальної громади при відчуженні спадкового майна розмір грошової компенсації вартості цього майна визначається, виходячи з його ринкової вартості на час розгляду спору в суді або на час добровільного врегулювання спору між сторонами цих правовідносин.

Отже, за встановлених фактичних обставин у цій справі при відчуженні спадкового майна територіальна громада має право лише на компенсацію вартості спадкового майна за ринковими цінами, а тому позовні вимоги територіальної громади про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді м. Києва задоволенню не підлягають.

Крім того, суди не врахували, що саме власнику або законному користувачу майна належить право на витребування майна з незаконного володіння (див.: постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц, провадження № 14-247цс18; від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13). У цій справі суди встановили, що позивач не є власником або законним користувачем спірного майна, яке незаконно вибуло з його володіння, а тому у нього немає підстав для витребування майна на свою користь як неволодіючого власника або користувача».

Також слідча суддя враховує те, що органом досудового розслідування не надано до суду будь-яких доказів, які б вказували на необхідність подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного майна.

При цьому слідча суддя виходить також із положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997, згідно з якими кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Враховуючи те, що ОСОБА_4 придбала квартиру АДРЕСА_1 в законний спосіб та не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000103 від 06.01.2016, слідча суддя вважає обґрунтованими доводи заявника про недоцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи зазначене вище, слідча суддя дійшла висновку про необхідність скасування арешту, накладеного на вказане вище майно ОСОБА_4 , оскільки, на думку слідчої судді, на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Керуючись ст. 131, 132, 170, 174, 370 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24.06.2019 року у справі № 758/7997/19 у кримінальному провадженні №0000103 від 06.01.2016 на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , а саме на: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 000).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1