ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1123/25
Провадження №1-кс/477/864/25
УХВАЛА

про арешт майна

01 серпня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання слідчої відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000588 від 26 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою, третьою статті 307 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2025 року слідча відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000588 від 26 червня 2024 із клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене 22 липня 2025 року в ході проведення обшуку транспортного засобу, марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській, за матеріалами УСР в Миколаївській області ДСР НП України про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним збутом наркотичних речовин групою осіб на території Миколаївської області, 26 червня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000588 та розпочато досудове розслідування за частиною першою, другою та третьою статті 307 КК України.

Проведеними першочерговими слідчими діями, встановлено, що до вчинення протиправних дій можуть причетні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які, діючи за попередньою змовою між собою, вчинили низку заходів, направлених на придбання, зберігання, пересилання з метою збуту та збутом особливо небезпечних психотропних речовин та наркотичних засобів.

22 липня 2025 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук транспортного засобу, марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено вилучено майно: 2 електронні ваги, металева викрутка, металева ложка, прозорі зіп-пакети для упакування; три в`язки ключів; грошові кошти в загальній сумі 1420 гривень; мобільний телефон марки «OULKITEL», ІМЕ1 НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Samsung», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_4 ; скретч-картки Київстар з № НОМЕР_5 та Лайф з № НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки Хіаоті, ІМЕІ НОМЕР_7 ; ключі від автомобіля марки КІА; мобільний телефон марки «BleckViwo», чорного кольору; три банківські картки емітовані в AT КБ «ПриватБанк» та AT «A-Банк»; документи на автомобіль марки КІА № НОМЕР_8 ; грошові кошти в загальних сумах 322 долари США та 1442 гривні; 2 (два) упакування від сім карток Київстар та Лайф, та автомобіль марки Reno Megan, реєстраційний номер НОМЕР_9 , чорного кольору.

Оскільки вилучене майно на думку слідчого відповідає критеріям означеним у статті 98 КПК України та є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, тому слідча ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт цього майна з метою збереження його як речового доказу.

У судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася. Прокурором ОСОБА_4 подано заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

ОСОБА_5 , як володілець майна, з приводу якого вирішується питання про накладення арешту, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 в судове засідання по розгляду цього клопотання не з`явилася, подавши заяву про розгляд клопотання без її участі та не заперечувала проти задоволення клопотання.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000588 від 26 червня 2024 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною другою, третьою статті 307 КК України за фактом вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним збутом наркотичних речовин групою осіб на території Миколаївської області.

Досудовим розслідуванням цього кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою між собою, вчинили низку дій, направлених на придбання, зберігання, пересилання з метою збуту та збутом особливо небезпечних психотропних речовин та наркотичних засобів

22 липня 2025 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 затримані у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою та третьою статті 307 КК України.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання про арешт майна, 22липня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено вказаний вище транспортний засіб, а також майно, яке віднайдено під час обшуку даного автомобіля.

Постановою слідчого від 22 липня 2025 року вилучене під час проведення обшуку майно визнано у якості речового доказу в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000588 від 26 червня 2024 року.

З метою збереження речових доказів, слідча ОСОБА_3 , шляхом направлення клопотання засобами поштового зв`язку 25 липня 2025 року звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, а також з урахуванням заперечень сторони захисту, слідчий суддя виходить з такого.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Зі змісту клопотання, та доданих до нього матеріалів, зокрема протоколу обшуку від 22 липня 2025 року вбачається, що під час обшуку іншого володіння особи транспортного засобу автомобіля, марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , слідчим віднайдено в середині цього транспортного засобу речі та документи на відшукання яких було надано дозвіл ухвалою слідчого судді та заборонені до обігу речі, після чого вилучено сам транспортний засіб, ключі від нього та реєстраційні документи.

При цьому, звертаючись із цим клопотанням прокурор слідча ОСОБА_3 просила накласти арешт на вилучене майно, виключно з метою збереження речових доказів, посилаючись на відповідність вилученого майна ознакам, визначених статтею 98 КПК України.

Оцінюючи дані доводи слідчого, слідчий суддя погоджується, що вилучені під час обшуку речі та документи, які перебували в середині автомобіля, марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 можуть містити у собі відомості, що підлягають встановленню під час досудового розслідування, та відповідають критерію речового доказу, що наведений у статті 98 КПК України, тому для їх збереження такі речі та документи мають бути арештовані, для запобігання їх пошкодженню, знищенню чи спотворенню.

У свою чергу, слідчий суддя вважає неналежними доводи слідчого в частині необхідності накладення арешту на вилучений транспортний засіб, так як ним не наведено підстав та обставин вважати вказане вище вилучене майно речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Так за змістом клопотання прокурора неможливо зрозуміти яким чином транспортний засіб автомобіль, марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , відноситься до кримінального провадження, які сліди зберіг на собі, чи є вказаний транспортний засіб предметом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали поданого клопотання не містять достатніх підстав вважати, що вилучений автомобіль, марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також ключі від автомобіля марки КІА та документи на автомобіль марки КІА № НОМЕР_8 є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, слідчим не наведено які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберігати вилучене майно, яким чином воно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на не обґрунтованість необхідності арешту цього майна з метою його збереження як речового доказу, через його невідповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При цьому, підстав вважати, що вказане майно могло бути здобуто незаконним шляхом, що могло мати своїм наслідком застосування до нього спеціальної конфіскації ініціатором клопотання не наведено, а слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено.

З огляду на викладене, оскільки за загальним правилом, визначеним частиною третьою статті 132 КПК України, застосування заходу забезпечення кримінального провадження можливе лише тільки коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йшлося в клопотанні сторони обвинувачення, а накладення арешту, без з`ясування вище вказаних обставини може бути надмірним тягарем та перешкоджати реалізації підозрюваним та членами його родини гарантованих Конституцією України прав, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора про арешт майна не обґрунтовано належним чином, а необхідність накладення арешту на вилучене майно не підтверджена належними засобами доказування.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

З урахуванням вищевикладеного доводи клопотання про необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля, марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ключів від автомобіля марки КІА та документів на автомобіль марки КІА № НОМЕР_8 для запобігання їх зникненню, втрати або пошкодження, чи настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також те, що таке майно відповідає зазначеним у частині другій статті 167 КПК України критеріям, слідчий суддя відхиляє як такі, що не підтвердженні належними доказами й спростовуються матеріалами судового провадження.

За вказаного клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, шляхом накладення арешту на майно, що було віднайдене та вилучене під час обшуку транспортного засобу, автомобіля марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у фактичному володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак без арешту самого транспортного засобу, а також ключів та документів від автомобіля марки КІА.

Керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 22 липня 2025 року, під час проведення обшуку іншого володіння особи транспортного засобу марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

-2 електронні ваги, металева викрутка, металева ложка, прозорі зіп-пакети для упакування;

-три в`язки ключів;

-грошові кошти в загальній сумі 1420 гривень;

-мобільний телефон марки «OULKITEL», ІМЕ1 НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон марки «Samsung», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_4 ;

-скретч-картки Київстар з № НОМЕР_5 та Лайф з № НОМЕР_6 ;

-мобільний телефон марки Хіаоті, ІМЕІ НОМЕР_7 ;

-мобільний телефон марки «BleckViwo», чорного кольору;

-три банківські картки емітовані в AT КБ «ПриватБанк» та AT «A-Банк»;

-грошові кошти в загальних сумах 322 долари США та 1442 гривні;

-2 (два) упакування від сім карток Київстар та Лайф.

В частині накладення арешту на автомобіль марки «марки «RENAULT MEGANE», VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ключів від автомобіля марки КІА та документів на автомобіль марки КІА № НОМЕР_8 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10