Справа № 522/8346/23
Провадження №1-кп/522/1644/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

09.05.2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

під час судового розгляду у кримінальному провадженні №0000653 від 18.07.2022 на підставі обвинувального акту, стосовно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Одесі, не одруженого, із вищою освітою, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисники - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м.Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України,

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 заявив клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07.02.2022 року на 184/1000 об`єкта нерухомого майна квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової приватної власності у розмірі 184/1000 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною відчуження та здійснення реєстраційних дій щодо вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання сторона захисту посилається на наступне.

Станом на час ухвалення рішення про арешт майна - ОСОБА_3 був підозрюваним за ч.2 ст.111 КК України санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. Таким чином, для забезпечення можливої конфіскації майна, за вироком суду, слідчий за погодженням із прокурором просив накласти арешт на вищевказані 184/1000 частини квартири і суд погодився з вказаним клопотанням.

Проте в квітні 2023 року прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 України, таким чином змінивши - ч.2 ст. 111 КК України на ч. 3 ст. 114- 2 КК України. Санкція ч.3 ст.114-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі проте - без конфіскації майна. Враховуючи той факт, що арештована квартира не є речовим доказом, не підлягає конфіскації при ухваленні обвинувального вироку за ч.3 ст.114-2 КК України, у вказаному арешті відпала необхідність, тому захисник просив суд скасувати накладений арешт.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Прокурор в судовому засіданні покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думки сторін кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, арешт на184/1000 об`єкта нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 ,належні на праві спільної часткової приватної власності ОСОБА_3 , було накладено обґрунтовано, з метою запобігання можливості її відчуження, для забезпечення можливої конфіскації майна, згідно санкції ч.2 ст.111 КК України.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів та арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що на теперішній час необхідність у накладенні вказаного арешту відпала оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, санкція якої не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна не визнана речовим доказом у справі та не є предметом цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На теперішній час потреба у подальшому арешті вказаної квартири - відпала. Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна ОСОБА_7 , що суперечить положенням ст.41 Конституції України.

Так, ч.5 ст.9 КПК України, передбачено що, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. При цьому, виходячи з положень Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст.41 Конституції України).

Відповідно до ст.1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-11). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання про скасування арешту майна з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.170,174, 314-316, 291, 334, 342-355 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт, заборону відчуження та здійснення реєстраційних дій з 184/1000 об`єкта нерухомого майна квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1) за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової приватної власності у розмірі 184/1000 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07.12.2022 року (справа №522/8979/22, провадження№1-кс/522/7196/22) у кримінальному провадженні №0000653 від 18.07.2022 року.

Копію ухвали про арешт майна направити сторонам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8