28.04.2025 Справа № 756/4722/25
№ 1-кс/756/917/25
№ 756/4722/25
У Х В А Л А

іменем України

28 квітня 2025 року, слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в межах кримінального провадження №0000077 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

07 квітня 2025 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із вищевказаним клопотанням.

У поданому до суду клопотанні адвокат ОСОБА_3 зазначає те, що ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 11.08.2017, в межах кримінального провадження № 0000077 від 05.01.2017 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_5 , шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном будь-кому та будь-яким способом.

Вказаний арешт було накладено у зв`язку з тим, що під час проведення досудового розслідування було встановлено, що невстановлена особа, у невстановлений час і місці, використавши підроблений офіційний документ - акт про проведення прилюдних торгів щодо реалізації (продажу), шляхом вчинення шахрайських дій заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначає адвокат, ОСОБА_4 у встановлений законом строк прийняла у спадок вищевказану квартиру ОСОБА_6 . Однак, ОСОБА_4 не зареєструвала право власності на спадкове майно, оскільки їй стало відомо, що власником спірної квартири на даний час є ОСОБА_5 , яка набула право власності на згадану квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2013 року.

У подальшому, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.07.2019, яке набрало законної сили, було частково задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , про визнання договору недійсним, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

На підставі вказаного, адвокат ОСОБА_3 , керуючись ст. 174 КПК України, просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 11.08.2017, оскільки у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 , уповноважений прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва та уповноважений слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - не з`явились, про час та місце проведення якого, повідомлялись належним чином.

28 квітня 2025 року до суду надійшли заяви адвоката ОСОБА_3 та прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , якими останні просили проводити розгляд справи без їх участі. При цьому, у поданих заявах вказані особи виклали свої позиції щодо клопотання про скасування арешту майна, адвокат підтримав та просив задовольнити клопотання, а прокурор - не заперечував проти його задоволення.

Ураховуючи вищевказане та беручи до уваги те, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлялися про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна, однак в судове засідання не з`явилися, при цьому подали до суду заяви із позиціями щодо клопотання, яке є предметом розгляду, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання про скасування арешту майна за наявними в ньому матеріалами.

Дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує доводи клопотання, а також заяви сторін клопотання із викладеними у них позиціями щодо його розгляду, слідчий суддя встановив наступне.

Як убачається з ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 11.08.2017, в межах кримінального провадження № 0000077 від 05.01.2017 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_5 , шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном будь-кому та будь-яким способом.

Разом з цим, як убачається з рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.07.2019, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 зверталась з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , про визнання договору недійсним, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, який вказаним рішенням було задоволено частково. Рішенням було вирішено витребувати у ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 , на праві власності належать ОСОБА_4 (державна реєстрація від 08.08.2024 на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.07.2019).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на позицію прокурора щодо розгляду клопотання про скасування арешту майна та беручи до уваги, що клопотанням та матеріалами доданими в його обґрунтування адвокат ОСОБА_3 довів, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, оскільки законний власник майна - ОСОБА_4 витребувала майно із чужого незаконного володіння, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 7, 9, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000077 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 11.08.2017, в межах кримінального провадження 0000077 від 05.01.2017, на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатися вказаним майном будь-кому та будь-яким способом.

Дана ухвала суду оскарженню не підлягає, набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1