Справа №585/347/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/153/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

власника майна - ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2025 року, якою було накладено арешт на вилучене у б. АДРЕСА_1 , майно,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2025 року, на задоволення клопотання слідчого СВ Роменського РВП ГУ НП в Сумській області, у кримінальному провадженні №0000004 від 16 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, було накладено арешт на вилучене 28 січня 2025 року під час проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 , у б. АДРЕСА_1 , та під час особистого обшуку останнього, майно, а саме:

1) грошові кошти, купюрами номіналом 1000 гривень в кількості 34 штуки з наступними номерами №АМ5170589, №АК2515181, АМ5170587, № АМ5170600, № АМ5170594, № АК1191624, №АМ5170539, № АМ5170591, № ВС5345007, № АМ5170595, № ВУ8163046, № АМ5170599, № АМ5170592, № АМ5170598, № АМ9401976, №ГТ1212553, № АУ5154609, № АМ5170597, № АК3494401, № ГТ7040359, № ГН1187838, № АВ0079578, № ВТ1414318, № ВС7489323, № ГП5084875, № АМ5170590, № АН4757847, № ВТ9823538, № АС0030515, № ВТ5170912, № ГТ0903279, № ВТ2947631, № АМ5170588, №АМ5170601, та купюри номіналом 500 гривень в кількості 90 штук, з наступними номерами: №АА7033461, №ЛВ8841054, № ЄИ7139838, №ВЗ5908188, №АП1723671, №ББ7671188, №ЦА8401798, №ВЗ1516840№ЕЄ8065158,№ АЕ9893716, №ЛИ4353870, №ЕД8425578, №ФЗ7003947, №ВЖ0610252№ВЄ3455396,№ ГВ8825563, №ЄЖ1741956, №ВБ4359417, №ГН2497206, №ВС3793667,№ЗИ4414137, №ЗГ1413728,№ АЄ5131077, №ЄЖ5151836, №АГ4514871, №АЕ0128986,№ХЖ7198354, №ЦБ0489959, № ЗГ8918458, №АЄ7927164, №ЕЄ9671852, №ЄЖ8137729,№АН4557144, №ЄЄ3709680, № ЕН6447068, №АЖ3891457, №СГ0991550, №АК3118217, №ВГ4487114, №АА7418672, № ГВ8082092, №АИ8898126, №ВЗ9187128, № ЄД1078611, №ФБ8497381, №ЕЄ8274484, № АН2217077, №ЄА5576197, №ББ6739988, №ХГ0463985, №ЕГ7163528, №АИ9469545, № ЕЄ8448880, №ХБ2803780, №ЕД1278735, №ГЛ5232179, №ЕГ6200396, №ЕИ8433903, №ЄА3465857, № ЕЄ6883598, №СБ5705144, №ЛА3414493, №АМ8696362, №ФЗ5759641, №ВУ8512358, № АД4105726, №БГ1150851, №ЛБ4630393, №АН7273185, №БА2669798, №ЄЗ7512885, № ЄИ2605928, №ХИ8639654, №ВС0866247, №ВС0866179, №ВС0866245, №ВТ3618979, № АЖ0338087, №ЕИ2196724, №ЄЗ9367334, №ГМ2158517, №АВ5932358, №АЛ2876606, № ВЖ8402680, №ВТ6536563, №ЄЄ6556790, №ЯБ6169718, №ГА7362689, №ВС0866250, № ВС0866177, та одну купюру номіналом 100 гривень з номером №ЄЄ2122240;

2) грошові кошти, а саме 52 купюри номіналом 100 доларів США з наступними номерами: № МВ40709765М, №LB13232160U, №МВ52256916В, №LB66720639P, №МВ52256924В, № LB32083001G, №LL71180383C, №MB14464956N, №MG94860430A, №MG68582041A, № LB51097671B, №LF67238529K, №ML30747277E, №MG29955179A, №LH81875296B, № MB52256912B, №MB52256917B, №MK19811939B, №LL82563578D, №LF57916030H, № MG55931859A, №LB30878488W, №LL82563577D, №LF65063573H, №LL47698781D, № LF79245018H, №LB47854317L, №LH81875284B, №LF78048885G, №LB09932653*, № LG29897267B, №LB20225781E, №LF65063580G, №LG47895380A, №MG94860431A, № MG94860418A, №LL82563566D, №HC48641750B, №HD11820497B, №KF49378423C, № KL06087216*, №HJ86893417A, №HF97536126D, №FL49817648A, №KG37104826A, № KL82434493G, №KB13026126J, №AB31735221C, №FK60777162B, №FF75737784A, № FF32344030C, №AB31537688K. Чотири купюри номіналом 50 доларів США з наступними маркуваннями: №СВ00869508А, №MG10935471A, №AL23614770B, №JD56493664A. Одну купюру номіналом 100 злотих № ВН9752013, одну купюру номіналом 20 злотих з маркуванням № АZ2911601, та 2 купюри номіналом 10 злотих з № ВК1956372, №BG2869597;

3) грошові кошти, а саме купюрами номіналом 100 доларів США у кількості 159 купюр, з наступними номерами: №HB01810078F, №HB00910250C, №HF87363515D, №BB69509751A, №AB32871174M, №KB45200832L, №PE16859399A, №PF85679912I, №PF85363327I, №PB39718687B, №PB34293877I, №PB34293891I, PB34293895I, №PB13215835J, №KB63825786K, №HL12846514E, №FF81607406B, №AB96585392U, №PB34293852I, №PB34293880I, №LF87655497J, №KB21598077C, №KF03887155B, №KK15509156A, №KD18152113A, №KB80259884J, №CB24665596C, №HD94488125A, №HB45146456R, №BE41390964A, №KB00467419Q, №FE33544775A, №KC55379010A, №KB82190394J, №HF06348096A, №HF06348098A, №KJ17685210A, №HB11902083B, №KB27480764J, №KC55379011A, №KB27480778J, №PE33622827B, №PL76584981C, №PL76584993C, №PE33622818B, №PE33622831B, №PE33622820B, №PF85679908I, №PF85679909I, №PF85679915I, №PF85679917I, №HG55722746A, №HF35178786B, №HC92821477A, №LH33967818A, №LL98146548I, №PE78232865A, №PE78232858A, №PE78232861A, №PJ28902033A, №PF11690150F, №PF11690154F, №PF11690138F, №PF11690153F, №PB75537722B, №MG03712145A, №PE78232859A, №PE78232856A, №PK47488364D, №FK76248520A, №HK81698235B, №PL13670064C, №PK68083035D, №LA38144087A, №KB67941699I, №HF30123560D, №PL76584943C, №HB79701248A, №HB72324924R, №KJ60901961A, №KK50238576C, №HA69852901A, №KB29351565K, №KK28913112C, №HB79948613I, №PF85433852I, №PF85679918I, №PF85679916I, №LF83843619F, №PF47361775A, №PB75325296E, №HK15258738D, №PB13215836J, №PF11690161F, №PF11690142F, №PF11690181F, №PF11690182F, №PF11690176F, №PF11690177F, №PB13215855J, №KB25296252R, №KG32492408A, №HB20613251R, №AA24822275A, №AB86555044Q, №FF58161249B, №KD91690578A, №KB90297363I, №KF03241670D, №PB13215848J, №PB13215621J, №PF32164677F, №PF11690143F, №KB03273907N, №KB24607004R, №HL65099571E, №KB89500090J, №HF06348100A, №KB21506560H, №KB04238179N, №FB24847165C, №HL26261021*, №HB39114378R, №HB39114379R, №HE50653557C, №KG51369788A, №KK00106351D, №KC46162654A, №HF72224673E, №KL56266424B, №ML71393137C, №KB12825837L, №PL76584714C, №PB17203126H, №PF85363951I, №KB96849969D, №LA38144100A, №PB13215832J, №PB13215831J, №PB13215833J, №PA58884508A, №PA58884541A, №PF11690158F, №PF11690174F, №PF11690175F, №PF11690149F, №LB84016596C, №PK47488628D, №HD80573187A, №KB23249327I, №KF44121422D, №KI05793342A, №HC01424348B, №KF92696519A, №KF35754167D, №CL59499238A, №KF11612999C, №HB57577744G, №KB61258011R. П`ять купюр номіналом 20 доларів США з наступними маркуваннями: №JB37955986D, №JE90160739A, №JG23808877B, №NG77511084A, №ME2805124H. Одну купюру номіналом 50 доларів США №JE38332765А. П`ять купюр номіналом 10 доларів США з наступними маркуваннями: №JF37726377A, №IF17347950B, №MK49586375A, №NB67987625B, №PD32840081A. Чотири купюри номіналом 5 доларів США з наступними маркуваннями: №JB11490752A, №DL95146499B, №MG22338366B, №MI11806031A. Грошові кошти номіналом 50 Євро в кількості 21 купюра з наступними маркуваннями: №SE, №SC, №RC, №PB, №WA, №PB, №PB, №SE, №UB, №PB, №RA, №PB, №EB, №PB, №SC, №SA, №SA, №UD, №UA, №UC, №PB. П`ять купюр номіналом 200 гривень, з наступними маркуваннями: № ВЖ6374868, № ЗГ2943618, №ВЛ1153016, №ХА2855517, №УИ0824891 та одну купюру номіналом 20 гривень №ЕБ4160810;

4) 2 (дві) грошові купюри номіналом 200 (двісті) грн. серії ВЄ1179890 та ЯБ1547357 та 1 (одну) грошову купюру номіналом 5 (п`ять) грн. серії УЄ5667829, які поміщено до спец. пакета НПУ №PSP3151637.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2025 року змінити та накласти арешт на ? частину вилучених грошових коштів, а в іншій частині ухвалу залишити без зміни.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що задовольняючи клопотання слідчого в цій частині, слідчий суддя виходив з того, що вказані грошові кощти належать на праві власності саме підозрюваному, та не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 одружений, на підтвердження чого в матеріалах провадження наявне свідоцтво про шлюб, і ці кошти є спільним сумісним майном, з якого лише ? належить останньому, а інша частина його дружині.

Крім того, як вказує апелянт, при прийнятті оскаржуваного рішення слідчий суддя не врахував, що підозра, повідомлена ОСОБА_7 є необґрунтованою, і з доданих до клопотання матеріалів не вбачається, що останній міг отримати неправомірну вигоду у зв`язку з обсягом наявних у нього повноважень, так як особисто екзамени не приймає та до екзаменаційної комісії не входить.

Також, як зазначає апелянт, слідчий суддя безпідставно відхилив доводи сторони захисту з приводу того, що частина коштів, вилучених за місцем мешкання підозрюваного, належать його сину ОСОБА_9 , який 15 січня 2025 року продав належний йому автомобіль - Тойота за 13800 доларів США, але у зв`язку з тим, що не працювали реєстри через хакерську атаку рф, видав генеральне доручення на переоформлення автомобіля та взяв з покупця гроші, які передав на зберігання матері разом із наявними у нього 2300 доларів США - всього 16100 доларів США, які лежали окремо.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, власника майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційних доводів та вимог, позицію прокурора, яка просила ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження, допитавши свідків та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої представником власника майна апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів, які надійшли до апеляційного суду, вбачається, що СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 16 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, розпочатого за фактом того, що директор Глинського професійного аграрного ліцею ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем вимагає від майстра практичного навчання з водіння Глинського професійного аграрного ліцею ОСОБА_10 неправомірну грошову винагороду в сумі 36400 грн., яку останній, за вказівкою ОСОБА_7 , повинен зібрати зі студентів в яких він викладає водіння (13 осіб (з кожного студента по 2800 грн.) групи №44 Глинського професійного аграрного ліцею) за успішну здачу іспиту з ПДР (тракторист-машиніст).

28 січня 2025 року, під час санкціонованого обшуку у будинку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_7 , а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено грошові кошти, купюрами номіналом 1000 гривень в кількості 34 штуки, купюри номіналом 500 гривень в кількості 90 штук, одну купюру номіналом 100 гривень, 52 купюри номіналом 100 доларів США, 4 купюри номіналом 50 доларів США , 1 купюру номіналом 100 злотих, одну купюру номіналом 20 злотих, 2 купюри номіналом 10 злотих, 159 купюр номіналом 100 доларів США, 5 купюр номіналом 20 доларів США, 1 купюру номіналом 50 доларів США, 5 купюр номіналом 10 доларів США, 4 купюри номіналом 5 доларів США, 21 купюру номіналом 50 Євро, 5 купюр номіналом 200 гривень, та одну купюру номіналом 20 гривень.

В цей же день, тобто, 28 січня 2025 року, ОСОБА_7 було затримано в порядку п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, проведено особистий обшук останнього, в ході якого в кишенях одягу та сумки та вилучено: 2 грошові купюри номіналом 200 грн. та 1 грошову купюру номіналом 5 грн.

Всі вилучені грошові кошти постановою від 28 січня 2025 року було визнано речовими доказами, накласти арешт на які просив слідчий у поданому слідчому судді клопотанні.

Свої вимоги ініціатор клопотання обґрунтовував тим, що вказане майно може бути використане як доказ фактів та обставин, що встановлюються в ході кримінального провадження, і арешт на вказане майно слід накласти з метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також, з метою збереження його як речового доказу та з метою конфіскації, як виду покарання.

За результатом розгляду зазначеного клопотання та доданих до нього доказів, слідчим суддею було встановлено, що у даному кримінальному провадженні 29 січня 2025 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, і на спростування доводів апелянта, обставинам її необґрунтованості, на даному етапі колегія суддів оцінки не надає.

Крім того, слідчим суддею було встановлено, що слідчим не доведено необхідність накладення арешту на грошові кошти, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 та під час проведення його особистого обшуку, з підстав їх відповідності ознакам ст. 98 КПК України, однак, з огляду на те, що останній, з врахуванням доданих до клопотання матеріалів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає конфіскацію майна як обов`язковий вид покарання, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність накладення арешту на вказане майно з підстав, визначених п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, тобто, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та задовольнив вимоги слідчого.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і колегія суддів та вважає, що правових підстав для відмови у накладення на нього арешту у даному випадку не було.

Що стосується доводів представника власника майна про помилковість висновку слідчого судді стосовно того, що грошові кощти належать на праві власності лише підозрюваному, при тому, що ОСОБА_7 одружений і ці кошти є спільним сумісним майном, з якого лише ? належить останньому, а інша частина його дружині, а також, що частина коштів, вилучених за місцем мешкання останнього належать його сину, який 15 січня 2025 року продав автомобіль, а гроші передав на зберігання матері разом із наявними у нього 2300 доларів США - всього 16100 доларів США, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, з метою перевірки обґрунтованості вказаних доводів, на задоволення клопотання апелянта адвоката ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду в якості свідків, які не були допитані в суді першої інстанції, було допитано дружину підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_11 та його сина ОСОБА_9 .

У своїх поясненнях щодо походження вилучених коштів, ОСОБА_9 зазначав про те, що ним був проданий належний йому автомобіль Тойота Камрі за 13800 доларів США, які він передав на зберігання матері разом із наявними у нього на той час збереженнями у розмірі 2300 доларів США. При цьому, свідок вказував, що вони займаються земельними справами, коли розпався колгосп, вони забрали паї, обробляють земельні ділянки як свої, так і родичів, вирощують зерно, яке потім продають. Вказував, що під час обшуку було вилучено з зошиту, який він вів з метою обліку розходів та доходів, 79 000 грн. з продажу зерна, а також 1050 Євро, також, з продажу зерна, за які вони планувати придбати агрегат, а всі інші кошти - це батьківські заощадження. Свідок вказував, що гроші матері передав на зберігання на наступний день після продажу автомобіля, під час обшуку присутній не був, була при цьому лише мати.

При цьому свідок зазначав, що 16100 доларів США він передав на збереження матері, оскільки у будинку батьків є камери, а тому надійніше було залишити ці гроші у них. Щодо підтвердження переоформлення автомобіля, свідок пояснив, що він хотів здійснити його продаж до Нового року і через хакерські атаки, йому не надали договір купівлі-продажу і оформити його неможливо було, а тому, за рекомендацією, яку їм надали у МРЕО, вони у нотаріуса склали генеральну довіреність на батька того, хто купив автомобіль, а потім вони переоформляли його самі.

У своїх поясненнях, свідок ОСОБА_11 вказувала на те, що під час обшуку у будинку вона була сама, у спальні та столі слідчі виявили сумку, в якій були кошти, отримані сином від діяльності, якою він займається та які він відкладав на ремонт техніки, а у шафі виявили сумку, в якій були кошти 16100 доларів США, які їй на збереження дав син, і вона про це казала, що ці гроші син отримав з продажу автомобіля, однак, на такі її зауваження слідчі пояснили, що вони вилучають ці гроші, а потім їх повернуть, якщо вона каже правду. Свідок зазначала, що з дому забрали усі гроші, не залишили нічого, на даний час вона не працює, потрапила під скорочення, а дохід мала від заробітної плати, гроші їй потрібні на лікування, з чоловіком веде спільне господарство, розподіл майна не проводили, нічого не ділили, на це майно має право як вона, так і її чоловік в рівних частках.

Також, свідок зазначала, що кошти син передав їй тільки на зберігання, не для здійснення якихось витрат, а коли вона працювала, то отримувала мінімальну заробітну плату, приблизно 6 000 грн.

Проаналізувавши такі пояснення свідків, колегія дійшла висновку, що твердження апелянта стосовно того, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 16100 грн. належать його сину, а інші, є спільними з дружиною збереження є непереконливими, оскільки доказів на підтвердження продажу автомобіля здобуто не було, а враховуючи розмір заробітної плати, яку отримувала дружина підозрюваного та розмір вилучених коштів, вважати, що це є її сумісними з чоловіком збереженнями, підстави відсутні.

Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно, в апеляційній скарзі апелянтом не наведено, і обставин, за яких у задоволенні клопотання слідчого необхідно було б відмовити, під час апеляційного розгляду не встановлено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. ст.170,173,404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 лютого 2025 року, якою у кримінальному провадженні №0000004 від 16 січня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, було накладено арешт на вилучене 28 січня 2025 року під час проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_7 , у б. АДРЕСА_1 , майно - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4