Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/3898/25
Провадження № 1-кс/644/487/25
УХВАЛА

Іменем України

03 травня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 у приміщенні Індустріального районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , від 02 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000634 від 02 травня 2025 за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2025 старший слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 (надалі за текстом ст. слідчий/ ОСОБА_4 ), за погодженням з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням від 02.05.2025, у якому просила суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів.

В обґрунтування клопотання ст. слідчим зазначено, що у провадженні СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000634 за підозрою ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.05.2025 близько 22 год 35 хв ОСОБА_5 , знаходячись біля магазину «Посад» ТОВ «Радоніт-Р», що розташований за адресою: м. Харків, б-р Дмитра Антоновича, 3, де діючи з умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами), за допомогою фізичної сили рук зірвав засов, на який були зачинені двері, таким чином відчинив їх та незаконно проник до приміщення магазину. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, незважаючи на зауваження продавця-касира ОСОБА_7 , яка знаходилась у приміщені магазину та намагалась собою закрити прохід до стелажу, де знаходився касовий апарат з грошима, силою відштовхнув останню, від чого вона впала на підлогу на пляшки та вдарилась, таким чином спричинивши ОСОБА_7 фізичний біль. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, отримавши доступ до касового апарату з грошима на стелажі, відкрито викрав грошові кошти в сумі 6150 гривень, що належать ТОВ «Родоніт-Р». Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік разом з викраденим майном, чим спричинив потерпілому ТОВ «Радоніт-Р» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

02.05.2025 о 02 год 35 хв в порядку ст. 208 КПК України складено протокол про затримання ОСОБА_5 як підозрюваного у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (фактично затриманого 01.05.2025 о 23 год 30 хв). Отже, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого - ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

02.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ст. слідчий ОСОБА_4 зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 , підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами наданими до суду. Також, слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

-про ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється, а саме позбавлення полі на строк від 7 до 10 років; відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, неодружений, не працевлаштований, не має постійного доходу, не має постійного місця проживання, суспільно корисною працею не займається; спосіб вчинення злочину, тобто вчинив умисно, з корисливих мотивів, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для територіальної громади та суспільства.

-про ризик незаконного впливу на свідків свідчить той факт, що на даний час досудове розслідування триває, встановлюються свідки та очевидці кримінального правопорушення, а також ймовірно група осіб з ким останній був в змові під час вчинення вказаного кримінального правопорушення, а враховуючи той факт, що ОСОБА_5 буде мати можливість вільно пересуватись та перебувати на свободі, то останній зможе незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

-про ризик вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить поведінка підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки перебуваючи на волі останній може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється тому. Крім цього, ОСОБА_5 раніше судимий Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 30.05.2024 з ДУ «Первомайська виправна колонія(№117)» умовно-достроково на невідбуту частину строку покарання 04 місяці 05 днів та стосовно якого 19.11.2019, 29.11.2019, 31.01.2020, 13.03.2020, 31.07.2020, 23.03.2021 направлено обвинувальні акти за ч.2,3 ст.186, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, рішення не прийнято, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.

Ст. слідчий ОСОБА_4 зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можуть запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України та вищевказані обставини виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою, що не дозволить запобігти вказаним ризикам.

Крім цього, є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 03.05.2025 справа № 644/3898/25 визначена на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Прокурор Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі та просив суд застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Старший слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання у повному обсязі та просила суд застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , який діє у інтересах ОСОБА_5 на підставі доручення № 005-270003370 від 02.05.2025 (а.с. 40), у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу взяття під варту ОСОБА_5 , обґрунтовуючи це тим, що взяття під варту його підзахисного ОСОБА_5 є занадто суворим запобіжним заходом, крім цього стороною обвинувачення не доведено, що обрання менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. Також, захисник додав, що зазначені у клопотанні сторони обвинувачення ризики передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України не відповідають дійсним обставинам, оскільки підозрюваний не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки має місце реєстрації у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що є власністю його померлого батька, де проживає і бабуся підозрюваного, яка має похилий вік, та потребує допомоги, що може забезпечити підозрюваний під час обрання стосовно нього судом домашнього арешту за адресою реєстрації. Крім цього, ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, зокрема: має вітчима, маму та сестру, які переймаються за нього, піклуються та забезпечать належний вплив щодо виконання та дотримання ОСОБА_5 обов`язку з`являтись за викликом до органів досудового розслідування та суду. Крім цього, незважаючи на відмову від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України, підозрюваний фактично визнає вину, готовий співпрацював з органами слідства, що свідчить про відсутність мети переховування, а отже і підстав визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи викладене вище, захисник вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , де буде підозрюваний буде під наглядом рідних та допомагатиме бабусі похилого віку.

У судового засіданні підозрюваний ОСОБА_5 повністю підтримав позицію свого захисника, визнав вину, зазначив, що буде давати показання по суті підозри, заразом висловив категоричне заперечення стосовно заявленого клопотання сторони обвинувачення щодо обрання до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив суд обрати стосовно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя заслухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, доводи сторони обвинувачення та захисту, дослідивши фактичні обставини, викладені у клопотанні старшого слідчого, проаналізувавши додані до нього матеріали кримінального провадження №0000634 від 02.05.2025, оцінивши наведені аргументи учасників судового слухання та докази як кожний окремо, так у їх сукупності та дійшов такого висновку.

02.05.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зокрема у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану (а.с. 45-47).

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Так, згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні «Murray v. the United Kingdom».

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п. 4, 5 ч.1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Судом ураховується, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

За результатами розгляду цього клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду цього клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, № 182).

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження суд не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, враховуючи вказане вище, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

За приписами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою для звернення з цим клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними на цей час доказами, зокрема:

1. протоколом огляду місця події від 01.05.2025 за адресою: м. Харків, б-р Дмитра Антоновича, буд. 3, в ході якого було вилучено грошові кошти номіналом 1 000 грн, 500 грн, 100, з купюри номіналом 50 грн, які поміщено до сейф пакету НПУ PSP1201210; мобільний телефон Samsung, який поміщено до сейф пакету НПУ PSP1201209 (а.с. 6-9), та фототаблицею від 02.05.2025 до протоколу огляду місця події (а.с. 10-11);

2. протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 02.05.2025, згідно якого встановлено, що 01.05.2025 вона заступила на зміну в магазин, коли в 22 год 35 хв до магазину прийшов п`яний незнайомий хлопець та замовив товар через віконце відпуску товару. Вона попросила його оплатити, він хотів зайти до магазину, вона його не впустила, він став стукати кулаками та ногами по кіоску, по вітрині, розбивший скло, а потім ногою вибив фанеру , що закривало нижню частину двері, потім з силою відкрив двері кіоску, зірвавши засов, відштовхнув потерпілу на підлогу, яка впала на пляшки, що стяли на підлозі та відкрито забрав з каси гроші. Потерпіла закричала, натиснула тривожну кнопку та побігла за ним, у цей час, двоє хлопців, які стояли на вулиці намагалися його зупинити, потерпіла повідомила тих хлопців, що підозрюваний украв гроші з каси, вони почали вимагати від нього повернення коштів, які він тримав у руках. Частину коштів вдалося повернути, потерпіла поклала їх у касу, у цей час до кіоску під`їхала служба охорони, хлопці побачивши їх втекли, а охорона затримала нападника, на асфальті поряд з нападником лежала решта викрадених грошей (а.с. 12-14);

3. протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.05.2025, в ході якого ОСОБА_7 впізнала особу під № 2 ОСОБА_5 , як хлопця, який вчинив грабіж (а.с. 15-16);

4. протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 02.05.2025, згідно якого встановлено, що 01.05.2025 він був на чергуванні, коли надійшов виклик з магазину «Посад», який розташований за адресою: м. Харків, б-р Дмитра Антоновича, б. 3, прибувши на виклик разом з ОСОБА_10 , побачили трьох хлопців, двоє з яких намагались тримати третього. Побачивши охоронців, двоє втекли, третій залишився з грошима в руках, на землі також були гроші. Продавчиня вказала на нього як на нападника (а.с. 17-20);

5. протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 02.05.2025 ОСОБА_9 , в ході якого останній впізнав особу під №4 ОСОБА_5 , як чоловіка який здійснив грабіж (а.с. 21-22);

6. протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.05.2025, згідно якого встановлено, що 01.05.2025 він був на чергуванні, коли надійшов виклик з магазину «Посад», який розташований за адресою: м. Харків, б-р Дмитра Антоновича, б. 3, прибувши на виклик разом з ОСОБА_9 , побачили трьох хлопців, двоє з яких намагались тримати третього. Побачивши охоронців, двоє втекли, третій залишився з грошима в руках, на землі також були гроші. Продавчиня вказала на нього як на нападника (а.с. 23-26);

7. протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 02.05.2025 ОСОБА_10 , в ході якого останній впізнав особу під №1 ОСОБА_5 , як чоловіка який здійснив грабіж (а.с. 27-28);

8. постановою про залучення представника потерпілого від 02.05.2025 (а.с. 29), згідно якої залучено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який діє на підставі довіреності № б/н від 01.2024 (а.с. 30) до кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000634 від 02.05.2025, як представника потерпілого юридичної особи ТОВ «Радоніт-Р».

9. протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_11 від 02.05.2025, згідно якого вбачається, що магазин працює кожного дня без вихідних з 05 год 00 хв до 23 год 00 хв, при цьому в нічний час чергують нічні продавці або охоронці, з метою зберігання майна. Так, 02.05.2025 від продавчині ОСОБА_7 йому стало відомо, що вночі її пограбували, вона натиснула тривожну кнопку та приїхали співробітники ТОВ «Охорона-9», за допомогою не байдужих людей та охоронців нападника було затримано та вилучено у нього грошові кошти у сумі 6 150 грн, які він відкрито викрав з касового апарату в магазині (а.с. 31-32);

10. довідкою про викрадені грошові кошти від ТОВ «Радоніт-Р», згідно якої готівкові кошти за зміну складають 6 601, 70 грн (а.с. 33);

11. постановою про визнання речовими доказами від 02.05.2025 (а.с. 34), згідно якої визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000634 від 02.05.2025, а саме мобільний телефон Samsung SM-M526/DS. IMEI НОМЕР_1 , який поміщено до сейф пакету НПУ № PSP1201209, купюру номіналом 1000 грн з номером ЗН1498693, купюру номіналом 500 грн з номером КГ5143959, купюру номіналом 100 грн з номером УХ2469740, купюри номіналом 50 грн із номерами АБ1984344, ЕВ7957459, ЕЧ8849306, які поміщені до сейф пакету НПУ № PSP1201210.

12. паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_2 орган, що видав 6321 (а.с. 35);

13. довідкою про звільнення серії ХАР № 01114 видана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що останній відбував покарання ДУ «Первомайська виправна колонія (№17)» з 27.09.2021 по 30.05.2024 на підставі вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15.06.2023 за ч. 3 ст. 186 КК України, звільнений на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.05.2024 про умовно-дострокове звільнення (а.с. 36);

14. вимогою, щодо відомостей про судимості, згідно з якої вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відносно нього направлені обвинувальні акти до суду акти за ч.2,3 ст.186, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, рішення по яким ще не прийнято, раніше судимий вироком Комінтернівським районним судом м. Харкова від 15.06.2023 за ч. 3 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі (а.с. 37-39);

15. дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 005-270003370 від 02.05.2025, згідно якого ОСОБА_5 призначено адвоката ОСОБА_6 (а.с. 40-41);

16. протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.05.2025, згідно якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку ст.208 КПК України, фактично затримано 01.05.2025 о 23 год 30 хв (а.с. 42-44);

17. повідомлення про підозру від 02.05.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.05.2025 о 16 год 00 хв повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 45-47);

18. протоколом допиту підозрюваного від 02.05.2025 (а.с. 48-49), з якого вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від дачі показань відмовився, згідно ст. 63 Конституції України.

Як убачається з наданих до суду матеріалів, у повідомленні про підозру ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі огляду місця події; протоколі допиту потерпілого; протоколах допитів свідків; протоколах пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого та свідків.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, в тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зокрема у кримінальному правопорушенні проти власності.

Слідчий суддя зауважує, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, суд, відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з неповною середньою загальною освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактичного проживає за адресою місця проживання своєї матері та відчима: АДРЕСА_2 , раніше судимий 15.06.2023 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 30.05.2024 з Державною установою «Первомайська виправна колонія (№117)» умовно-достроково на невідбуту частину строку покарання 04 місяці 05 днів.

Заразам, суд не бере до уваги аргументи сторони обвинувачення, що стосовно підозрюваного 19.11.2019, 29.11.2019, 31.01.2020, 13.03.2020, 31.07.2020, 23.03.2021 направлено обвинувальні акти за ч.2, 3 ст.186, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України до суду, але рішення не прийнято, оскільки допоки відсутнє рішення суду особа вважається не винною у скоєнні інкримінованих їй злочинів згідно з ст. 62 Конституції України, приписи якої є важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду - презумпція невинуватості.

Суд бере до уваги фактичні обставини справи (фабули злочину) згідно підозри, зокрема що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого - ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, за умови визнання його винуватим, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

За таких обставини, враховуючи, що дії ОСОБА_5 , за вчинення яких йому повідомлено підозру, класифікуються як тяжкий злочин, а саме кримінальне правопорушення проти власності, вчинений в умовах воєнного стану, внаслідок чого суд вбачає, що існує суспільний інтерес який свідчить проте, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Суд зазначає, що при встановленні наявності ризику впливу на потерпілу та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Отже, ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Доводи захисника про те, що фактично лише тяжкість інкримінованого злочину формально стала єдиною підставою для обрання найбільш суворого виду запобіжного заходу - тримання під вартою є необґрунтованими, а наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків, у виді матері, відчима, сестри та бабусі, які піклуються про підозрюваного, здатні впливати на його процесуальну поведінку та забезпечать виконання його обов`язків з`являтись на виклики до органу слідства, суду, не здійснювати інших кримінально караних діянь суд не бере до уваги, оскільки офіційно на утриманні підозрюваний нікого не має, за бабусею можуть здійснювати догляд інші члени сім`ї, тим паче зі слів підозрюваного він до затримання проживав за адресою матері та відчима, а не з бабусею за адресою реєстрації. Крім цього, суд ставиться критичн до доводів захисника щодо здатності забезпечити рідними належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки дотепер фактичні обставини справи свідчать про протилежне, ОСОБА_5 має наразі непогашену судимість (а.с. 36), і був судимий попередньо за злочин, а саме за ч. 3 ст. 186 КК України, відносно нього 19.11.2019, 29.11.2019, 31.01.2020, 13.03.2020, 31.07.2020, 23.03.2021 направлено обвинувальні акти за ч. 2, 3 ст.186, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, за якими рішення не прийнято, дають підстави вважати, що останній на шлях виправлення не став, у зв`язку з чим він може вчинити інше кримінальне правопорушення (а.с. 37-39).

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у цьому кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Слідчий суддя, розглянувши заявлене стороною обвинувачення клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000634 від 02.05.2025 за ч. 4 ст. 186 КК України, якими прокурор обґрунтовує доводи, заслухавши учасників кримінального провадження, враховуючи відомості про особу підозрюваного у їх сукупності, дійшов висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, судом вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу більш м`якого чим взяття під варту, для запобігання зазначених вище ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_5 , наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, покарання за яке, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі на строк до десяти років, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій. Окрім того, що ОСОБА_5 раніше судимий за аналогічний злочин, а саме за ч. 3 ст. 186 КК України, відносно нього 19.11.2019, 29.11.2019, 31.01.2020, 13.03.2020, 31.07.2020, 23.03.2021 направлено обвинувальні акти за ч. 2, 3 ст.186, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, за якими рішення не прийнято, дають підстави вважати, що останній на шлях виправлення не став, у зв`язку з чим він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , суд, дійшов висновку, про необхідність застосування до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою. Будь яких відомостей щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

Судом також враховується, що на цей час є наявними ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, заразом, судом враховано, що на цей час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання судді, обвинувачений може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного. Крім того, підтверджений ризик того, що ОСОБА_5 може впливати на свідків, потерпілих, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та реєстрації, однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в цьому випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, згідно підозри, вони не стали для нього стримуючим фактором для уникнення від вчинення дій відповідно до повідомлення про підозру.

Отже, наразі відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому суд дійшов переконання щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження ОСОБА_5 на свободу саме в такий спосіб процесуального примусу.

Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими, а тому і такими, що не підлягають задоволенню доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та про необхідність обрання менш суворого запобіжного заходу.

Оцінюючи сукупність обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, які визначені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, його вік та стан здоров`я, відомості про особу останнього, суд дійшов до висновку, що зазначені судом ризики мають місце, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно підозрюваного на даний час є неможливим, у зв`язку з чим відносно нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, суддійшов висновку про необхідність застосування ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , оскільки останньому повідомлено про підозру у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрозами його застосування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Отже, суд на цьому етапі розгляду кримінального провадження не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою стосовно підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , від 02 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят (60) днів, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000634 від 02.05.2025 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 186 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 01 травня 2025 року з 23 години 30 хвилин.

Строк закінчення дії ухвали стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 29 червня 2025 року 23 години 30 хвилини включно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання особи під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому ст. 111,112 КПК України.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору до відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1