Провадження № 1-кп/127/580/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

колегія в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 (in absentia) в порядку спеціального судового провадження, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження внесене 02 серпня 2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000131 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія, АРК Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12,1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН;

№ 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

2 4 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та федеральним законом російської федерації від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований російською федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

З метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та зс рф, 7 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі - «днр»), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України -терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та зс рф.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів - здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, «днр» і «лнр» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

Визнання Верховною Радою України «днр» і «лнр» терористичними організаціями, як і численні злочини вчинені їх представниками, знайшли своє відображення у Заяві Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1596-УП, Заяві Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного російською федерацією міжнародного тероризму», схваленій постановою Верховної Ради України від 22 липня 2014 року № 1597-УП, Зверненні Верховної Ради України до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄЄ, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому постановою Верховної Ради України від 14 січня 2015 року № 106-УІІІ, Заяві Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленій постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-УІП.

Отже, Верховною Радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «днр» і «лнр» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників терористичної організації.

Керівники терористичних організацій «днр» і «лнр» за сприяння та координації представників влади рф провели фіктивні референдуми про відокремлення Донецької і Луганської областей від України та проголошення їх незалежними «державами».

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької області, громадянами російської федерації та світовою спільнотою, 19 лютого 2022 року керівником терористичної організації «днр» оголошено загальну мобілізацію на окупованій території Донецької області, а 21 лютого 2022 року російською федерацією визнано «днр» та «лнр» незалежними державами.

22 лютого 2022 року президент російської федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому збройні сили рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичної організації «ДНР», які увійшли у склад збройних сил рф.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дію якого неодноразово та безперервно продовжено подальшими Указами Президента України, які затверджено Верховною Радою України, та який діє на даний час.

Судовим розглядом встановлено, що громадянин України ОСОБА_7 до 2014 року проходив службу в лавах МВС України у м. Євпаторія, однак після окупації російською федерацією АР Крим, перейшов на бік окупаційної влади та став членом НВФ «Євпаторійська рота народного ополчення» (рота Санне). В подальшому, 24.02.2022, після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, у невстановлений слідством час, але не пізніше 20.07.2022, організував на території Донецької, Луганської, Миколаївської, Запоріжської та Одеської областей агентурну мережу, яку використовував для збору інформації розвідувального характеру, з метою подальшого використання в інтересах проведення розвідувально-підривної діяльності проти України.

Зокрема, до вказаної мережі інформаторів ОСОБА_7 залучив громадянина України ОСОБА_9 (матеріали відносно якого виділі в окреме провадження) та інших невстановлених на даний час слідством осіб. Так, ОСОБА_9 24, 25 та 27 липня 2022 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з використанням власного мобільного телефону через можливості месенджера «Telegram», передав ОСОБА_7 координати у вигляді знімків екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із позначками координат розташування військової техніки та особового складу ЗС України. 06.08.2022, ОСОБА_9 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 скеровано до суду для розгляду.

При цьому, ОСОБА_7 , діючи на виконання свого злочинного задуму, в інтересах російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, у невстановлений слідством час але не пізніше 22.07.2022, залучив до очолюваної ним інформаторської мережі ряд осіб із числа мешканців регіонів України де проходять бойові дії, яким в подальшому відпрацьовував завдання та отримував від них відомості про місця зосередження військової техніки та особового складу ЗСУ, які передавав представникам спецслужб та збройних сил російської федерації для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження.

Починаючи з 22.07.2022, ОСОБА_7 у мобільному додатку «Telegram», (Telegram id , абонентський номер НОМЕР_1 ), під час спілкування з користувачами: «TURBO» (Telegram id НОМЕР_2 ), « ОСОБА_10 » (Telegram id НОМЕР_3 , абонентський номер НОМЕР_4 ), «странник» (Telegram id 586807119), « ОСОБА_11 » (Telegram id НОМЕР_5 , абонентський номер НОМЕР_6 ), «Никита» (Telegram id ), « ОСОБА_12 » (Telegram id , абонентський номер НОМЕР_7 ), відпрацьовував останнім завдання щодо збору інформацію розвідувального характеру стосовно розміщення позицій ЗСУ.

Так, 27.07.2022 o 11 год. 09 хв., під час спілкування між ОСОБА_7 та користувачем « ОСОБА_13 » (Telegram id 262774609), останньому було відпрацьовано завдання щодо отримання та передачі відомостей про обстановку на солевих шахтах в м. Соледар. На виконання якого 27.07.2022 в період часу з 11 год. 40 хв. по 17 год. 42 хв. «TURBO» відправив ОСОБА_7 географічні координати запитуваних будівель, при цьому повідомив, що в адміністративно-господарській будівлі та соляних шахтах знаходились військовослужбовці ЗСУ.

В той же день о 17 год. 47 хв. «TURBO» відправив ОСОБА_7 географічні координати Краматорської районної лікарні та повідомив, що там знаходиться особовий склад ЗСУ, приблизною чисельністю 200 осіб.

О 18 год. 09 хв. 27.02.2022, «TURBO» передав ОСОБА_7 координати у вигляді знімків екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із позначками координат розташування військової техніки ЗСУ та боєкомплекту до неї.

О 19 год. 04 хв. 27.02.2022, «TURBO» передав ОСОБА_7 координати у вигляді знімків екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із позначками координат переміщення в м. Артемівськ 13 танків та БМП ЗСУ.

При цьому, 26.07.2022 о 11 год. 02 хв., під час спілкування між ОСОБА_7 та користувачем « ОСОБА_10 » (Telegram id НОМЕР_3 , абонентський номер НОМЕР_4 ), останній було відпрацьовано завдання щодо отримання та передачі відомостей про координати місць дислокації техніки та особового складу підрозділів НОМЕР_8 ЗСУ.

В той же день, на виконання відпрацьованого завдання о 16 год. 12 хв. «Анна Луганск» відправила ОСОБА_7 географічні координата будівлі куди заселилися розвідники ЗСУ, приблизною чисельністю 50 осіб.

В подальшому, 27.07.2022 о 06 год. 27 хв. «Анна Луганск» передала ОСОБА_7 координати у вигляді знімків екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із позначками координат переміщення військової техніки ЗСУ (5 гаубиць М777).

27.07.2022 о 07 год. 01 хв. «Анна Луганск» передала ОСОБА_7 координати у вигляді знімків екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із позначками координат будівлі за адресою: АДРЕСА_2 та повідомила, що туди заселилися військовослужбовці ЗСУ.

О 18 год. 09 хв. 27.02.2022, « ОСОБА_10 » передала ОСОБА_7 координати у вигляді знімків екрану мобільного телефону додатку «карти Google» із позначками координат розташування військової техніки ЗСУ та боєкомплекту до неї.

Крім того, 26.07.2022 о 19 год. 21 хв., під час спілкування між ОСОБА_7 та користувачем «странник» (Telegram id 5 86807119), останньому було відпрацьовано завдання щодо отримання та передачі відомостей про актуальні місця перебування особового складу те техніки ЗСУ по яким ще не вівся вогонь. На виконання якого 26.07.2022 в 20 год. 49 хв. «странник» відправив ОСОБА_7 географічні координати місця розташування техніки ЗСУ (Точка-У).

При тому, 21.07.2022 в 09 год. 11 хв. під час спілкування з ОСОБА_7 , коритстувачем «Леша ПУ» (Telegram id , абонентський номер НОМЕР_7 ), відправив географічні координати школи АДРЕСА_3 , де за інформацією останнього розмішуються особовий склад та артилерійська техніка ЗСУ.

21.07.2022 в 10 год. 40 хв. під час спілкування з ОСОБА_7 , користувач « ОСОБА_12 » (Telegram id НОМЕР_9 , абонентський номер НОМЕР_7 ), відправив географічні координати технікуму у м. Дружківка та повідомив, що там розміщено особовий склад ЗСУ, чисельністю 300 осіб.

На виконання свого злочинного умислу та відповідно до попередньої домовленості з невстановленими на дай час слідством особами ОСОБА_7 передав зазначену інформацію невстановленим особам з числа представників спецслужб та збройних сил російської федерації для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження для коригування та нанесення вогневого ураження підрозділів ЗС України.

Досудове провадження та судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_7 , який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду не надходило.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 «Шомоді проти Італії», проведення заочного розгляду кримінального провадження відповідатиме принципам, закріпленим у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (право на справедливий суд), тільки в тому випадку, якщо з боку державних органів будуть вжиті заходи забезпечення ретельної перевірки «з метою встановлення поза обґрунтованим сумнівом того, чи дійсно особа беззастережно відмовилася від свого права виступати в суді».

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був повідомлений про судовий розгляд. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд «in absentia» допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді («Пелладоах проти Нідерландів»; «Пуатрімоль проти Франції»).

Положенням ст. 297-1 КПК України передбачена можливість здійснення спеціального досудового розслідування, в тому числі і щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України у якому обвинувачується ОСОБА_7 .

В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 31.03.2023 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, шляхом опублікування в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, однак обвинувачений ОСОБА_7 до слідчого не з`явився.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_6 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області, якому і було вручено повідомлення про підозру, про що свідчить розписка наявна в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, судом враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 , постановою слідчого від 30.05.2023 оголошений у розшук.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2023 року, надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в порядку глави 24-1 КПК України, у зв`язку із тим, що останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховувався від органів слідства на тимчасово окупованій території України.

Вказана інформація була в подальшому опублікована в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в газеті «Урядовий кур`єр».

Таким чином, факти систематичних викликів та повідомлень обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність явки до органів досудового розслідування повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.

В подальшому, після надходження кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України до суду, судом було вжито всіх заходів для інформування обвинуваченого про розгляд кримінального провадження відносно нього, шляхом розміщення повідомлень, як на офіційному веб-сайті Вінницького міського суду Вінницької області, так і шляхом опублікування відповідної інформації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2024, було задоволено клопотання прокурора та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Обвинувачений викликався до суду на 05.07.2024 о 12:30 год., 01.08.2024 о 10:00 год., 24.09.2024 о 16:15 год., 21.11.2024 о 09:30 год., 20.01.2025 о 15:00 год., 19.03.2025 о 09:30 год. та 08.05.2025 о 12:00 год.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який в свою чергу повинний був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права стати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від правосуддя суд оцінює, як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_6 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області.

У ході судового провадження захисник ОСОБА_6 просила суд оцінити всі докази у справі і ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі.

В судовому засіданні були досліджені документи, надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 02.08.2022;

- постанова про визначення групи прокурорів від 02.08.2022;

- постанова про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування та старшого слідчої групи від 02.08.2022;

- постанова про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 15.09.2022;

- постанова про визначення групи прокурорів від 16.09.2022;

- постанова про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування та старшого слідчої групи від 16.09.2022;

- постанова про визначення групи прокурорів від 12.05.2023;

- клопотання про продовження строку досудового розслідування від 23.09.2021;

- постанова про продовження строку досудового розслідування від 28.09.2022;

- постанова про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження від 30.10.2022;

- постанови про визначення групи слідчих, яка здійснюватиме досудове розслідування та старшого слідчої групи від 30.09.2022;

- постанова про визначення групи прокурорів від 30.09.2022;

- довідка про прийняття і реєстрацію заяви від 02.08.2022;

- ухвала слідчого судді Вінницького апеляційного суду від 03.08.2022;

- клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_7 від 02.08.2022;

- клопотання про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_14 від 02.08.2022;

- доручення щодо проведення негласної слідчої (розшукової) дії;

- протокол огляду з ілюстративними таблицями (відомостей розміщених в Інтернет-мережі стосовно ОСОБА_7 ) від 26.09.2022;

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням №0000131 від 02.08.2022 з ілюстративними таблицями (стосовно ОСОБА_7 ) від 05.08.2022;

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням №0000131 від 02.08.2022 з ілюстративними таблицями (стосовно ОСОБА_7 ) від 19.09.2022;

- особова картка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протокол огляду з ілюстративними таблицями відомостей розміщених у Інтернет-мережі стосовно ОСОБА_7 від 03.01.2023;

- постанова про призначення судової портретної експертизи від 09.1.2023;

- висновок експерта №СЕ-19/102-23/477-ФП від 20.01.2023;

- доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40, 41 КПК України щодо ОСОБА_7 ;

- клопотання про продовження строку досудового розслідування від 18.05.2023;

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2023 (Справа №127/14583/23) щодо продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №0000131 від 02.08.2022;

- клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України) від 09.06.2023;

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2023 (Справа №127/16914/23) про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- повідомлення про завершення досудового розслідування кримінального провадження №0000131 від 02.08.2022 стосовно ОСОБА_7 від 27.06.2023;

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 27.06.2023.

Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в судовому засіданні з огляду на таке.

Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, судом прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно вказаного вище обвинувального акту та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого. У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_7 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого їй обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр».

24.02.2022 року російська федерація здійснила збройне вторгнення на територію України, внаслідок якої гинуть як військові так і мирні жителі України, зруйновано безліч населених пунктів, об`єктів життєво важливої інфраструктури, промисловості, транспортних мереж тощо. Ці події глибоко ранять кожного українця, залишаючи сліди в свідомості і на серці назавжди. І саме в цей важкий для України час ОСОБА_7 , будучи громадянином України, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, умисно, добровільно, в інтересах іноземної держави, країни-агресора - російської федерації та її представників, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, увійшов до складу агентурно-інформаторської мережі на території Донецької, Луганської, Миколаївської, запорізької та Одеської областей, завданням якої є збір інформації розвідувального характеру, з метою подальшої її передачі представникам країни-агресора для проведення розвідувально-підривної діяльності проти України. ОСОБА_7 , підтримуючи дружні та довірчі відносини із мешканцями вказаних областей, залучив їх до збору та передачі інформації розвідувального характеру щодо переміщення, руху та точного розташування підрозділів Збройних сил України та інших підрозділів Сил оборони України, розміщених на даному напрямку фронту, з можливістю ідентифікувати їх на місцевості, які в подальшому передавав представникам спецслужб та збройних сил російської федерації для коригування та наведення артилерійського вогню, ракетних ударів та іншого вогневого ураження. Такі дії ним вчинені безумовно свідомо та з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України. Такими своїми діями ОСОБА_7 вчинив державну зраду, в умовах воєнного стану. Ці обставини знайшли повне підтвердження в судовому засіданні належними та беззаперечними доказами, які були ретельно перевірені судом.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю знайшла своє підтвердження у ході судового провадження та підтверджується дослідженими у ході судового провадження доказами, які є належними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_7 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_7 слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта: №СЕ-19/102-23/477-ФП від 20.01.2023, становлять 2642 грн. 92 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, ст. 65-67, 111 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Початок строку відбування основного покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 2642 грн. 92 коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку прокурору негайно.

Копію вироку, яка підлягає врученню ОСОБА_7 , вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: