ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2445/24

Провадження № 11-кп/820/310/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003574 від 16.11.2024, за апеляційною скаргою прокурора Ярмолинецького відділу Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 31 січня 2025 стосовно обвинуваченого за ч. 2 ст. 342 КК України ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярмолинці, Ярмолинецького району Хмельницької області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого лісорубом у ТОВ «Вуд Корп», також являється ФОП, в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 (два) роки.

Покладено на ОСОБА_6 , передбачені ст.76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У задоволенні клопотання ТОВ «Вуд Корп» про передачу ОСОБА_6 на поруки трудового колективу та закриття провадження у справі, - відмовлено.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший сержант поліції ОСОБА_8 , який призначений на посаду відповідно до наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області, № 293 о/с від 29.09.2021, спільно з старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_10 , який призначений на посаду, відповідно до наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області, № 27 о/с від 25.01.2021, у відповідності до графіку розстановки нарядів, на 16 листопада 2024 року, затвердженого начальником ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, 16.11.2024 о 08:00 год. 00 хв. заступили на службу по охороні громадського порядку на території обслуговування в складі екіпажу «Коса - 721».

Цього ж дня, близько 19 год. 23 хв., на службовий планшет екіпажу «Коса - 721», надійшло повідомлення про скоєння адміністративного правопорушення пов`язаного із домашнім насильством, вчиненого за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою реагування на вказане повідомлення ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 , на службовому автомобілі марки «Skoda» моделі «А-7» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , прибули за вищевказаною адресою, де виявили ОСОБА_6 , з яким почали з`ясовувати обставини скоєння ним адміністративного правопорушення.

Тоді ж, ОСОБА_6 , перебуваючи на території власного домоволодіння та усвідомлюючи що перед ним знаходяться працівники поліції, перебуваючи поряд із ними, почав поводити себе агресивно, виражався нецензурною лайкою, при цьому, на законні вимоги працівників поліції щодо припинення зазначеної протиправної поведінки не реагував.

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на опір працівникам правоохоронного органу, а саме старшому сержанту поліції ОСОБА_8 та майору поліції ОСОБА_11 , які здійснювали покладені на них службові обов`язки, усвідомлюючи, що останні перебувають при виконанні службових обов`язків умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розпочав активно фізично протидіяти працівникам поліції, та в подальшому намагався схопити кобуру з табельною вогнепальною зброєю, після чого в ході вчинення активного фізичного опору пошкодив нагрудний відео реєстратор, який був закріплений на форменому однострої старшого сержанта поліції ОСОБА_8 .

Своїми умисними діями, які виразились у здійсненні опору працівникам правоохоронного органу, під час виконання ними службових обов`язків, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України.

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, процесуальний прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду, в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, скасувати та ухвалити новий, яким призначити йому покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки. Визнати обставиною, що обтяжує покарання -перебування ОСОБА_6 , під час вчинення кримінального правопорушення, в стані алкогольного сп`яніння. В решті вирок суду залишити без змін. Сторона обвинувачення посилається на те, що факт заснування благодійної організації не може бути підставою для звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 з випробуванням, так як стороною захисту, в ході судового розгляду, документи, які б підтверджували надання допомоги Збройним Силам України не надано, судом такі не досліджено, а висновки з цього приводу судом зроблено лише зі слів обвинуваченого. Судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому злочині не визнав, завдану шкоду не відшкодував, а також суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 злочину, який посягає на суспільні відносини, що забезпечують нормальну законну діяльність органів державної влади і об`єднань громадян, особисту недоторканність та здоров`я їх представників, а також наслідків, які могли б настати у випадку заволодіння обвинуваченим зброєю поліцейського. Звертає увагу, що потерпілі повідомляли суд про суспільну небезпеку особи обвинуваченого під час вчинення злочину, оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння, був агресивний, є фізично розвиненим чоловіком, створював реальну загрозу здоров`ю та життю особам, які перебували на місці вчинення злочину, та у разі доступу до зброї правоохоронців міг спричинити тяжкі наслідки. Окрім цього, згідно з показаннями потерпілих, від дружини обвинуваченого ОСОБА_12 неодноразово надходили заяви до органу поліції у зв`язку із вчиненням ОСОБА_6 домашнього насильства, що також свідчить про суспільну небезпечність особи обвинуваченого. На думку прокурора, суд необґрунтовано виключив із обвинувачення ОСОБА_6 обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина підтверджується послідовними показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , відеозаписами з відеореєстраторів поліцейських де зафіксовано рухи, голос, поведінку обвинуваченого, що свідчать про його стан алкогольного сп`яніння, довідкою КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» від 16.11.2024, а також показаннями самого обвинуваченого, який повідомив, що перед цими подіями вживав алкоголь. Тому, уважає, що місцевим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного через м`якість.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, частково, повторно, дослідивши докази, в порядку ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_5 підтримав апеляційні вимоги процесуального прокурора, лише, в частині визнання обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 - перебування його, під час вчинення злочину, в стані алкогольного сп`яніння. Щодо призначеного покарання просив залишити його незмінним.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема змінити вирок або ухвалу.

Відповідно до положень п.п.2, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню (п. 1 ст. 413 КПК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так апелянтом оскаржується вирок, в частині перебування ОСОБА_6 , під час вчинення цього злочину, у стані алкогольного сп`яніння.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, правильність правової кваліфікації його дій, призначене покарання, прокурором та учасниками процесу не оскаржуються, відтак, в цій частині, вирок місцевого суду не досліджується і не перевіряється.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких зокрема відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивності.

За нормами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок суду стосовно ОСОБА_6 , в повній мірі, зазначеним вимогам закону не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що Поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області старший сержант поліції ОСОБА_8 , який призначений на посаду відповідно до наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області, № 293 о/с від 29.09.2021, спільно з старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_10 , який призначений на посаду відповідно до наказу начальника ГУНП в Хмельницькій області, № 27 о/с від 25.01.2021, у відповідності до графіку розстановки нарядів, на 16 листопада 2024 року, затвердженого начальником ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, 16.11.2024 о 08:00 год. 00 хв. заступили на службу по охороні громадського порядку на території обслуговування в складі екіпажу «Коса - 721».

Цього ж дня, близько 19 год. 23 хв., на службовий планшет екіпажу «Коса - 721», надійшло повідомлення про скоєння адміністративного правопорушення пов`язаного із домашнім насильством, вчиненого за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою реагування на вказане повідомлення ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 , на службовому автомобілі марки «Skoda» моделі «А-7» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , прибули за вищевказаною адресою, де виявили ОСОБА_6 , з яким почали з`ясовувати обставини скоєння ним адміністративного правопорушення.

Тоді ж, ОСОБА_6 , перебуваючи на території власного домоволодіння та усвідомлюючи що перед ним знаходяться працівники поліції, перебуваючи поряд із ними, та перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, почав поводити себе агресивно, виражався нецензурною лайкою при цьому на законні вимоги працівників поліції щодо припинення зазначеної протиправної поведінки не реагував.

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на опір працівникам правоохоронного органу, а саме старшому сержанту поліції ОСОБА_8 та майору поліції ОСОБА_11 , які здійснювали покладені на них службові обов`язки, усвідомлюючи, що останні перебувають при виконанні службових обов`язків умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розпочав активно фізично протидіяти працівникам поліції, та в подальшому намагався схопити кобуру з табельною вогнепальною зброєю, після чого в ході вчинення активного фізичного опору пошкодив нагрудний відео реєстратор, який був закріплений на форменому однострої старшого сержанта поліції ОСОБА_8 .

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав частково, в ході апеляційного розгляду повністю та показав, що 16.11.2024 він був на своєму подвір`ї, приїхала поліція, поліцейські сказали їхати з ним, він відмовився і вони почали шарпатися. На той час він був у нормальному стані, випив лише пляшку пива. Хто почав шарпанину, він не пам`ятає, було темно. Поліцейські кинули його на бордюр, забризкали газом і завезли в лікарню. Визнає, що чинив фізичний опір, однак в ході цих подій не намагався схопити кобуру табельної зброї, відео реєстратора він не бачив і не пошкоджував його. Лише після навідних запитань захисника вказав, що можливо пошкодив відео реєстратор.

Факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення кримінального правопорушення, в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_6 не заперечив і підтвердив, що у вказаний день вживав алкогольні напої.

Потерпілий ОСОБА_8 , в суді першої та апеляційної інстанції, показав, що є поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВнП № 3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області. 16.11.2024 він заступив на добове чергування. Звернулася дружина ОСОБА_6 і повідомила, що чоловік вчиняє домашнє насильство, намагався вибити двері. Коли прибули на місце, ОСОБА_6 був біля входу до дверей, на сходах. Йому запропонували спуститися вниз, він відмовлявся, вів себе агресивно, зухвало. Коли він біг зі сходів вниз, вони не знали куди він біжить, можливо хотів взяти свою мисливську зброю. Його було попереджено про те, що буде застосовано фізичну силу. На зауваження він не реагував і кинувши цигарку, рвонув та вхопився за кобуру його табельної зброї, в цей час казав: «Дай пістолет!». Це був реальний намір обвинуваченого витягнути зброю. Він встиг схопити ОСОБА_6 за вказівний палець однієї руки, напарник схопив його за іншу руку. Потім до нього застосували кайданки, приїхала слідчо-оперативна група. Відеореєстратор був закріплений на його одязі з лівої сторони. Він впав і був пошкоджений під час того, як ОСОБА_14 намагався заволодіти зброєю. Відеореєстратор кріпиться надійно і просто так відчепитися не міг. ОСОБА_6 був у стані алкогольного сп`яніння. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, однак він відмовився.

В суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_13 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_8 .

Згідно з даними довідки КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» від 16.11.2024 ОСОБА_6 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.88).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.342 КК України, як умисні дії, які виразились у здійсненні опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків.

Разом з тим, розкривши в оскарженому судовому рішенні зміст показань потерпілих, та і самого обвинуваченого, щодо стану алкогольного сп`яніння обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції, усупереч приписам ч. 2 ст.374 Кримінального процесуального кодексу, не навів належні і достатні мотиви на спростування доводів прокурора, в цій частині.

Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 372/2291/16-к (провадження № 51-138км18), від 21 листопада 2019 року у справі № 564/590/17 (провадження № 51-2532км19), від 03 грудня 2019 року у справі № 571/1436/15-к (провадження № 51-1922км19), від 11 лютого 2020 року у справі № 643/20474/15-к (провадження № 51-8622км18).

Відповідно, колегія суддів уважає доводи апеляційної скарги прокурора про доведеність перебування обвинуваченого, під час вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, в стані алкогольного сп`яніння обґрунтованими, та такими, що підтверджуються дослідженими як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції доказами.

Приписами ст. 91 КПК установлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню (серед іншого), подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94КПК). Висновок експерта немає переваг перед іншими доказами, а кримінальний процесуальний закон,з огляду на положення ст.242КПК, не пов`язує встановлення стану сп`яніння виключно із проведенням експертного дослідження. Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень статей 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, з огляду на що, висновок експерта не може бути єдиним допустимим доказом, в цьому провадженні, і не є процесуальною перешкодою до визначення ознак стану алкогольного сп`яніння як обставини, що обтяжує покарання, у разі встановлення цієї обставини за результатами оцінки всієї сукупності доказів щодо встановлення такого стану

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , зазначених вимог закону не дотримався, належним чином не проаналізував докази з точки зору належності та допустимості і постановив необґрунтоване рішення про виключення з обвинувачення ОСОБА_6 обставину, яка обтяжує призначене йому покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина підтверджується послідовними показаннями потерпілих ОСОБА_8 , в суді першої та апеляційної інстанції, та ОСОБА_13 , в суді першої інстанції, відеозаписами з відеореєстраторів поліцейських де зафіксовано рухи, голос, поведінку обвинуваченого, що свідчать про його стан алкогольного сп`яніння, довідкою КНП «Ярмолинецька багатопрофільна лікарня» від 16.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_6 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також показаннями самого обвинуваченого, який не заперечував, що перед цими подіями вживав алкоголь.

Ці обставини, в сукупності з дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами, на думку колегії суддів, свідчать про перебування ОСОБА_6 , під час вчинення злочину, в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, в частині необґрунтованого виключення із обвинувачення ОСОБА_6 - стан алкогольного сп`яніння знайшли своє підтвердження в процесі апеляційного розгляду.

Покарання ОСОБА_6 за злочин, передбачений ч.2 ст.342 КК України, у виді 2 років обмеження волі, із застосуванням положень ст. ст.75,76, звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням відповідних обов`язків, призначене у відповідності до положень ст.ст.65, 50КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення. Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і ніким із учасників апеляційного розгляду не оскаржується.

При цьому, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості, вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу ОСОБА_6 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на психіатричному і наркологічному обліках не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, є засновником та керівником благодійної організації «Благодійний фонд «24.02» (а.с.п.70-90), яка надає допомогу військовослужбовцям.

В ході апеляційного розгляду сторона захисту надала докази того, що ОСОБА_6 відшкодував заподіяну злочином шкоду, на даний час мобілізований і проходить військову службу у відповідній військовій частині

При цьому, колегія суддів враховує обтяжуючу покарання обвинуваченому обставину-вчиненння ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, яку суд, з огляду на викладені вище обставини, безпідставно не врахував.

За наведених обставин, апеляційна скарга процесуального прокурора підлягає задоволенню частково, а вирок суду зміні.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,411,413, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну прокурора задовольнити частково.

Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 31 січня 2025 стосовно обвинуваченого за ч. 2 ст. 342 КК України ОСОБА_6 , змінити.

Визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України в стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2