Провадження № 1-кс/638/2212/25
УХВАЛА

Іменем України

12 серпня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м.Харкова клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001473 від 06.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова звернувся прокурор з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучений у ОСОБА_4 під час складання протоколу огляду від 07.08.2025 за адресою: м. Харків, вул. Володимира Пасічника, 103, мобільний телефон торгової марки «Apple» модель «Iphone 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який було вилучено до сейф-пакету № ICR0132075 та мобільний телефон торгової марки «Huawei» модель «Y6, JAT-L41», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , який було вилучено до сейф-пакету № NPU 5032797.

В обґрунтування клопотання зазначає, що У провадженні слідчого відділу Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001473 від 06.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.08.2025 до ЧЧ ХРУП № 3 надійшла заява, про те, що 06.08.2025 о 16 год. 50 хв. невстанолена особа вчинила умисний підпал вхідної двері квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , чим ОСОБА_5 , було заподіяно майнову шкоду сума якої встановлюється.

В ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що з 11.07.2025 мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїми батьками, періодично проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

06.08.2025 приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_5 зателефонувала сусідка на ім`я ОСОБА_6 та повідомила, що невідома особа підпалила ОСОБА_5 вхідні двері до квартири, оскільки остання перебувала за межами м. Харкова, зі слів сусідки ОСОБА_6 їй стало відомо, що приблизно о 16 год. 50 хв. до сусідки ОСОБА_6 підійшов невідомий раніше чоловік, в ході розмови з нею вищезазначений невідомий чоловік попрохав запустити його до під`їзду, оскільки там його хтось чекає, сусідка ОСОБА_6 впустила його, після чого приблизно через 15 хвилин сталася пожежа вхідної двері до квартири ОСОБА_5

В подальшому, під час досудового розслідування надійшов рапорт від оперативних працівників ВКП ХРУП №3 ГУНП В Харківській області, що до вчинення вищевказаного злочину може бути причетний гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в ході огляду місця події від 07.08.2025 в період часу з «02» год. «07» хв. по «02» год. «37» хв. добровільно видав свої мобільні телефони, а саме: мобільний телефон торгової марки «Apple» модель «Iphone 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який було вилучено до сейф-пакету № ICR0132075 та визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню, також мобільний телефон торгової марки «Huawei» модель «Y6, JAT-L41», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , який було вилучено до сейф-пакету № NPU 5032797 та визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

На час звернення з клопотанням є підстави вважати, що вилучені 06.08.2025 протоколом огляду мобільний телефон торгової марки «Apple» модель «Iphone 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 та мобільний телефон торгової марки «Huawei» модель «Y6, JAT-L41», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення необхідних для проведення ряду судових експертиз.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву, в якій клопотання підтримав клопотання та просив задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Встановлено, у провадженні Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене 06.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001473 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Шевченківською окружною прокуратурою м. Харкова.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001473 вбачається, що 06.08.2025 до ч/ч ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява про те, що 06.08.2025 о 16 год. 50 хв. невстановлена особа вчинила умисний підпал вхідної двері квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 чим ОСОБА_5 було заподіяно майнову шкоду сума якої встановлюється.

Надані докази свідчать про обґрунтованість вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.

При цьому у відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За частиною 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його прокурором, склад майна, на яке він просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить прокурор, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що прокурором надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на вилучений у ОСОБА_4 під час складання протоколу огляду від 07.08.2025 за адресою: м. Харків, вул. Володимира Пасічника, 103, мобільний телефон торгової марки «Apple» модель «Iphone 11», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який було вилучено до сейф-пакету № ICR0132075 та мобільний телефон торгової марки «Huawei» модель «Y6, JAT-L41», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , який було вилучено до сейф-пакету № NPU 5032797.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1