Провадження № 11-кп/4808/90/25
Категорія ч.1 ст.366 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2024 у кримінальному провадженні №0000067 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Луганське Донецької області, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Перегінське Рожнятівського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

За вироком суду першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили складання завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей за таких обставин.

ОСОБА_7 , займаючи посади директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) та виконуючи організаційно-розпорядчі функції з керівництва вказаними товариствами, приблизно в кінці березня на початку квітня 2018 року дізнався про можливість отримання готівкових коштів за рахунок конвертації безготівкових коштів в готівку, яким займався ОСОБА_11 з використанням створених суб`єктів підприємницької діяльності. Маючи на меті отримання готівкових коштів унаслідок їх конвертації, ОСОБА_7 зранку 02 квітня 2018 року прибув в офісне приміщення АДРЕСА_3 та яке на той час займав ОСОБА_11 .

Під час розмови ОСОБА_11 і ОСОБА_7 обумовили деталі отримання останнім готівки під виглядом нібито придбання колотих дрів та робіт з розпилювання дров`янистої сировини, повернення коштів ОСОБА_7 та одержання ОСОБА_11 5% в якості винагороди від суми перерахованих безготівкових коштів.

При цьому ОСОБА_7 розумів, що отримання готівки необхідно замаскувати шляхом складання завідомо неправдивих офіційних документів договорів, актів здачі-приймання робіт, видаткових накладних, які мали відповідати визначеній законом формі та мати належні реквізити, а також підтверджувати факти проведення господарських операцій з придбання товару й виконання робіт та на підставі яких можна провести перерахунок безготівкових коштів, що мало б спричинити наслідки правового характеру.

Досягнувши домовленостей з ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , діючи за невстановлених обставин щодо часу та місця, з використанням комп`ютерної техніки склав договір купівлі-продажу № 02/04-18 Л-ТЧ від 02.03.2018 року, в який вніс завідомо неправдиві відомості з приводу дати його складання, істотних умов, за якими ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » мало придбати в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » колоті дрова твердої породи за ціною 980 грн за м3, а також склав видаткову накладну № 6 від 02.04.2018 року, до якої вніс завідомо неправдиві відомості стосовно одержання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від імені ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » дрів колотих твердої породи в кількості 51,02 м3 вартістю 50 000 грн. Зазначені договір та видаткову накладну ОСОБА_7 підписав та засвідчив відтиском печатки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », чим надав їм статус офіційних документів.

Реалізуючи досягнуті домовленості та діючи на підставі складених завідомо неправдивих офіційних документів, які нібито підтверджували придбання товару, ОСОБА_7 02.04.2018 року, маючи одноосібний доступ до банківського рахунку № НОМЕР_4 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який було відкрито ним в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » 23.02.2018, перерахував 50 000 грн на банківський рахунок № НОМЕР_5 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 », відкритий 15.12.2016 року ОСОБА_11 в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

У свою чергу ОСОБА_11 , виконуючи свою частину домовленостей, 02.04.2018 року перерахував отримані від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 50000 грн на банківський рахунок № НОМЕР_6 в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » створеного та підконтрольного йому ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), а надалі цього ж числа 33 000 грн на банківський рахунок № НОМЕР_8 в ПАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », що належав ПП « ОСОБА_12 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) з директором якого ( ОСОБА_8 ) мав попередню домовленість щодо повернення готівки як еквівалент перерахованих коштів безготівковим шляхом.

03.04.2018 року наявну готівку у розмірі 50 000 грн ОСОБА_11 повернув ОСОБА_7 в післяобідній час в офісному приміщенні № 307, за винятком 5% суми, яку залишив в якості своєї винагороди за надання послуг з конвертації коштів, попередньо отримавши такі кошти цього ж дня від ОСОБА_8 в зазначеному офісному приміщенні.

Під час отримання готівкових коштів ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_11 про перерахування наступного дня на банківський рахунок ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » 100 000 грн з банківського рахунку очолюваного ним ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та діючи надалі з єдиним кримінально протиправним наміром, за невстановлених обставин щодо часу та місця, з використанням комп`ютерної техніки склав договір купівлі-продажу № 02/04-18 Л-Тисм від 02.03.2018 року, в який вніс завідомо неправдиві відомості щодо дати його складання, істотних умов, за якими ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » мало придбати в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » колоті дрова твердої породи за ціною 980 грн за м3, а також склав видаткові накладні № 7 від 04.04.2018 року та № 12 від 10.04.2018 року, до яких вніс завідомо неправдиві відомості щодо одержання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від імені ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » дрів колотих твердої породи в кількості 204,08 м3 загальною вартістю 200000 грн. Зазначені договір та видаткові накладні ОСОБА_7 підписав та засвідчив відтиском печатки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », чим надав їм статус офіційних документів.

Реалізовуючи досягнуті домовленості та діючи на підставі складених завідомо неправдивих офіційних документів, які нібито підтверджували придбання товару, ОСОБА_7 04.04.2018, маючи одноосібний доступ до банківського рахунку № НОМЕР_10 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який був відкритий ним в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » 02.09.2016 року, перерахував 100000 грн на банківський рахунок № НОМЕР_5 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Цього ж дня ОСОБА_11 , реалізовуючи свою частину домовленостей з ОСОБА_7 , перерахував отримані від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 100000 грн на банківський рахунок підконтрольного йому ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (№ НОМЕР_11 в ПАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_10 »), а наступного дня (05.04.2018 року) одержав з цього рахунку 99 000 грн, які, за винятком 5% обумовленої винагороди, повернув ОСОБА_7 в ранковий час 06.04.2018 року в офісному приміщенні № 307.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з єдиним кримінально протиправним наміром та за попередньою згодою ОСОБА_11 щодо перерахування на банківський рахунок ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » безготівкових коштів, бажаючи надалі отримувати у власне розпорядження готівкові кошти шляхом підроблення договору № 02/04-18 Л-Тисм від 02.03.2018 та видаткових накладних № №7, 12, ОСОБА_7 10.04.2018 року з банківського рахунку № НОМЕР_10 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » перерахував 100000 грн на рахунок № НОМЕР_5 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Маючи в своєму розпорядженні перераховані ОСОБА_7 кошти, ОСОБА_11 11.04.2018 року перерахував 100000 грн на банківський рахунок № НОМЕР_11 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та цього ж числа зазначену суму коштів з вказаного рахунку перерахував на банківський рахунок № НОМЕР_8 ПП « ОСОБА_12 », з директором якого ( ОСОБА_8 ) мав попередню домовленість щодо повернення готівки як еквівалент перерахованих коштів безготівковим шляхом.

Отримавши після проведення 11.04.2018 року вказаних фінансових операцій готівкові кошти, цього ж числа ОСОБА_11 їх, за винятком 5% обумовленої винагороди, повернув ОСОБА_7 в обідній час в офісному приміщенні № 307.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_7 , діючи з єдиним кримінально протиправним наміром щодо службового підроблення, вирішив продовжити перераховувати безготівкові кошти на банківський рахунок підконтрольного ОСОБА_11 суб`єкту підприємництва.

З цією метою 12.04.2018 року ОСОБА_7 з банківського рахунку № НОМЕР_10 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та з банківського рахунку № НОМЕР_12 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », відкритого ним 28.02.2018 року в ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », маючи одноосібний доступ до цих рахунків, перерахував 200000 грн на банківський рахунок № НОМЕР_5 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по 100000 грн з рахунку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » і ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 »).

При цьому перерахування коштів від імені ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_7 провів на підставі складеного за невстановлених обставин щодо часу й місця та з використанням комп`ютерної техніки договору про виконання роботи від 01.03.2018 року, в який вніс завідомо неправдиві відомості щодо дати його складання, істотних умов, за якими ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » мало виконати розпилювання, розколювання та штабелювання дров`янистої сировини, а також складеного акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 10/04/18 від 10.04.2018 року, до якого вніс завідомо неправдиві відомості щодо виконання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » для ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » робіт з розробки дров`янистої сировини в кількості 400 м3 вартістю 100000 грн.

Зазначені договір та акт ОСОБА_7 підписав та засвідчив відтиском печатки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », чим надав їм статус офіційних документів.

Маючи в своєму розпорядженні перераховані ОСОБА_7 кошти у сумі 200000 тис. грн, ОСОБА_11 12.04.2018 року перерахував зазначену суму з рахунку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » № НОМЕР_5 на банківські рахунки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (100000 грн на рахунок № НОМЕР_11 та 100000 грн на рахунок № НОМЕР_6 ).

Надалі, з метою реалізації домовленостей з ОСОБА_7 та отримання готівкових коштів, які підлягали поверненню останньому, ОСОБА_11 частину отриманих коштів у сумі 100000 грн з банківського рахунку № НОМЕР_6 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » 12.04.2018 року перерахував на банківський рахунок № НОМЕР_8 ПП « ОСОБА_12 », з директором якого ( ОСОБА_8 ) мав попередню домовленість щодо повернення готівки як еквівалент перерахованих коштів безготівковим шляхом, а кошти у розмірі 40 тис. грн протягом 14.04.2018 року ОСОБА_11 одержав з банківського рахунку № НОМЕР_11 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Отримавши після проведення 12-14 квітня 2018 року вказаних фінансових операцій готівкові кошти, ОСОБА_11 повернув їх ОСОБА_7 за винятком 5% обумовленої винагороди.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи службовою особою, впродовж квітня 2018 року склав завідомо неправдиві офіційні документи, які відповідали визначеній законом формі та мали належні реквізити, вніс до них завідомо неправдиві відомості, тобто в документи, що містили зафіксовану на паперовому носії інформацію юридично значущого характеру, яка нібито підтверджувала факти проведення господарських операцій з придбання товару та виконання робіт і на підставі яких від імені очолюваних ним товариств перераховано 450 тис. грн безготівкових коштів, що спричинило наслідки правового характеру.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи службовою особою, упродовж квітня 2018 року вчинив службове підроблення, тобто склав завідомо неправдиві офіційні документи і вніс до них завідомо неправдиві відомості.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді директора ПП « ОСОБА_12 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) та виконуючи організаційно-розпорядчі функції з керівництва вказаним товариством, здійснював діяльність, пов`язану з придбанням та реалізацією будівельних матеріалів. Будучи знайомим із ОСОБА_11 , який значився директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), ОСОБА_8 із жовтня 2016 року розпочав співпрацювати з останнім шляхом реалізації зазначеному товариству цегляної продукції.

У невстановлений час ОСОБА_8 стало відомо про те, що ОСОБА_11 використовує ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » в незаконних цілях, зокрема отримує на банківський рахунок товариства безготівкові кошти від різних юридичних осіб, переводить їх в готівку та повертає її власникам перерахованих безготівковим шляхом коштів за винятком винагороди (відсотків) від конвертації коштів. При цьому одержання ОСОБА_11 готівки відбувалося як за рахунок зняття її з банківського рахунку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », так і шляхом перерахування безготівкових коштів іншим суб`єктам господарювання, які мали у своєму розпорядженні готівку від здійснення підприємницької діяльності.

Дізнавшись про це, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 про можливість повернення готівки останньому як еквівалента перерахованих підприємству « ІНФОРМАЦІЯ_11 » безготівкових коштів та отримання за це певного відсотку.

Водночас ОСОБА_8 розумів, що такі дії потрібно замаскувати складанням офіційних документів, які б підтверджували придбання цегляної продукції ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », однак мали містити завідомо неправдиві відомості щодо фактичної реалізації товару та на підставі яких можна провести перерахунок безготівкових коштів, тобто спричинити наслідки правового характеру. У цьому контексті ОСОБА_8 вирішив використати укладений 01.03.2018 року договір № 5 поставки цегли керамічної, згідно з яким ПП " ОСОБА_12 " зобов`язувався поставити ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » зазначений товар, однак частина продукції мала б реалізовуватися іншим суб`єктам за готівку, що давало б можливість повернення її ОСОБА_11 , а сам продаж цегли мав б фіксуватися у відповідних накладних із завідомо недостовірними відомостями щодо цього.

02.04.2018 року ОСОБА_11 у своєму офісному приміщенні АДРЕСА_3 , зустрівся із ОСОБА_7 , з яким обумовив деталі отримання останнім готівки під виглядом нібито придбання товару та виконання робіт.

З метою реалізації попередньо досягнутих домовленостей з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 вирішив перераховувати на рахунок ПП « ОСОБА_12 » безготівкові кошти, які надходитимуть від очолюваних ОСОБА_7 товариств, одержувати від ОСОБА_8 готівку та повертати її без суми винагороди ОСОБА_7 .

Діючи з цією метою, 02.04.2018 року ОСОБА_11 отримав від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », керівником якого виступав ОСОБА_7 , 50 000 грн на рахунок № НОМЕР_5 , що належав ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 », а надалі цього ж числа зазначену суму коштів перерахував на банківський рахунок № НОМЕР_6 підконтрольного ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (теж в АТ « ІНФОРМАЦІЯ_8 »), частину з яких у розмірі 33000 грн на банківський рахунок ПП « ОСОБА_12 » № НОМЕР_8 в ПАТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_10 » в якості реалізації попередньої домовленості з ОСОБА_8 .

Надалі, 10.04.2018 року ОСОБА_11 отримав 100000 грн. на рахунок № НОМЕР_5 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від очолюваного ОСОБА_7 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », які 11.04.2018 року перерахував на банківський рахунок № НОМЕР_8 ПП « ОСОБА_12 » в якості реалізації попередньої домовленості з ОСОБА_8 , що надійшли транзитом через банківський рахунок № НОМЕР_11 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Крім цього, 12.04.2018 року ОСОБА_11 отримав 200000 грн на рахунок № НОМЕР_5 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від ОСОБА_7 як керівника ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », 100000 грн з яких цього ж числа перерахував на банківський рахунок № НОМЕР_8 ПП « ОСОБА_12 » в якості реалізації попередньої домовленості з ОСОБА_8 , що надійшли транзитом через банківський рахунок № НОМЕР_6 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

У свою чергу ОСОБА_8 , отримавши безготівковим шляхом 233 тис. грн, за невстановлених обставин щодо часу та місця, склав накладні № 199 від 11.04.2018 року, № 204 від 12.04.2018 року, № 208 від 13.04.2018 року, № 210 від 16.04.2018 року, № 220 від 17.04.2018 року, № 225 від 18.04.2018 року, № 228 від 19.04.2018 року, № 229 від 19.04.2018 року, № 240 від 23.04.2018 року, № 249 від 26.04.2018 року, № 250 від 26.04.2018 року, № 254 від 27.04.2018 року, № 258 від 27.04.2018 року, до яких вніс завідомо неправдиві відомості стосовно одержання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » від імені ПП « ОСОБА_12 » цегли марки М-100 в кількості 103 500 штук вартістю 253 305 грн на підставі рахунку № 3281 від 02.04.2018 року, а також 03, 04 та 13 квітня 2018 року в офісному приміщенні ОСОБА_11 передав останньому готівку, яку отримав унаслідок реалізації товару невідомим особам.

Зазначені накладні ОСОБА_8 підписав та засвідчив відтиском печатки ПП « ОСОБА_12 », чим надав їм статус офіційних документів.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи службовою особою, впродовж квітня 2018 року склав завідомо неправдиві офіційні документи, які відповідали визначеній законом формі та мали належні реквізити, вніс до них завідомо неправдиві відомості, тобто в документи, що містили зафіксовану на паперовому носії інформацію юридично значущого характеру, яка нібито підтверджувала факти проведення господарських операцій з реалізації товару ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » і на підставі яких в адресу очолюваного ним підприємства перераховано 233 тис. грн безготівкових коштів, що спричинило наслідки правового характеру.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2024 року, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що не визнає своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, так як не складав жодних неправдивих офіційних документів. Вважає, що вирок ґрунтується на недопустимих, неналежних та суперечливих доказах, а їх сукупність жодним чином не підтверджує його вину. Зокрема, стосовно одержання цегли потовщеної марки М-100 на підставі договору №5 від 01.03.2018 року, стверджує, що накладні повністю відповідають дійсності, містять правдиві відомості, складені в конкретний час та місці за результатом проведених операцій між ПП « ОСОБА_12 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », фіксують та підтверджують ці господарські операції, створені та відображені в бухгалтерському обліку первинних документів. При цьому, зазначені накладні є супровідними документами на вантаж і вказані в товаро-транспортних накладних з ідентичними реквізитами, згідно з якими замовником транспортних послуг і платником є ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

Також зазначає, що в матеріалах провадження містяться такі докази, як безпосередні показання свідка ОСОБА_13 в цілому, так і документальні, які підтверджують отримання товару перевізником ФОП ОСОБА_13 , і здійснення перевезень в квітні 2018 року цегли, належної ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », на виконання вищевказаних накладних та ТТН. (договір перевезення вантажу, Акт надання послуг, платіжні доручення). Водночас зауважує, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського від 18 вересня 2018 року було надано тимчасовий доступ до оригіналів документів, в т.ч. ТТН і актів виконаних робіт, банківських документів ФОП ОСОБА_13 , які стосуються проведення фінансово-господарських операцій з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » впродовж 2016-2018 років, для проведення експертиз, однак, за результатами ініційованих стороною обвинувачення досліджень фіктивності документів не встановлено.

Вважає, що показання свідка ОСОБА_14 про те, що він не знайомий з обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , жодним чином не стосуються фінансово-господарських операцій між ПП « ОСОБА_15 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », і не підтверджують чи спростовують реальність цих операцій. А притягнення ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності як посібника взагалі не стосується перерахування коштів з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » на ПП « ОСОБА_12 » та поставки товару згідно вищевказаних накладних, про що свідчить зміст ухвали Івано-Франківського міського суду від 14.11.2023 року у справі №344/17184/19.

Стверджує, що висновки суду про існування домовленостей між ним та ОСОБА_11 щодо конвертації готівкових коштів на загальну суму 233000 грн., не підтверджені жодними доказами, дослідженими у судових засіданнях, та ґрунтуються виключно на припущеннях. Судом не враховано, що факти перерахування від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » на банківський рахунок ПП « ОСОБА_12 » коштів в сумі 33000 грн., 100000 грн. та 100000 грн. 03.04.2018 року, 11.04.2018 року та 12.04.2018 року, кореспондуються з перерахуванням підприємством даних коштів на рахунки продавця товару (цегли) і жодного факту переведення їх в готівку не встановлено, що підтверджується наявними у матеріалах провадження відомостями по руху коштів на рахунку ПП « ОСОБА_12 ». Зокрема, 03.04.2024 року кошти в сумі 33000 грн. були перераховані в рахунок погашення заборгованості ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » перед ПП « ОСОБА_12 » за березень 2018 року, про що було зазначено у призначенні платежу. Заборгованість станом на 01.04.2018 року між даними підприємствами складала 101597 грн.

Вказує, що зазначені у вироку протоколи про наслідки проведення НСРД є неналежними доказами, так як зміст їх викладений некоректно та упереджено, а також жодним чином не підтверджують складення ним нібито завідомо неправдивих офіційних документів з неправдивими відомостями про отримання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » цегли на підставі рахунку №3281 від 02.04.2018 року. Стверджує, що з протоколу про наслідки проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, та відео контроль особи (з проникненням в публічно недоступне місце) №1069 від 27.06.2018 року вбачається, що 03.04.2018 року він обговорював з ОСОБА_16 погашення заборгованості за березень 2018 року в сумі 101597 грн., за виключенням суми в 33000 грн., перерахованої 02.04.2018 року, що ОСОБА_16 підтвердив в розмові (11 год. 36 хв. 03.04.2018 року). Водночас, не заперечує, що 03.04.2018 року в касу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » через ОСОБА_11 із застосуванням касового апарату, вніс частину коштів (5000 грн.) виручені від продажу цегли, належної ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » за 28 березня 2018 року для оформлення її продажу, оскільки ПП « ОСОБА_12 » на той час не мало права здійснювати готівкові розрахунки через касу підприємства і при необхідності кошти від імені третіх осіб здавались через касу банківської установи, що спричиняло ряд незручностей (значна комісія, обмеження банком ліміту по прийманню коштів за третіх осіб, постійні черги в касу банку). За аналогічних обставин та мотивів, 04.04.2018 року він вніс іншу частину коштів заборгованості в сумі 10000 грн. При цьому, внесення цієї суми немає жодного відношення до перерахування ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » 68697 грн., що мало місце 03.04.2018 року, оскільки дані кошти поступили на підставі рахунку №3259 від 19 березня 2028 року для погашення залишку боргу за березень 2018 року. Крім того, 13.04.2018 року він передав ОСОБА_11 для внесення та оформлення через касу ТОВ, кошти в сумі близько 23000 грн., виручених при аналогічних вищевказаних обставинах від продажу цегли згідно накладної за 11 квітня 2018 року (ТТН №199 на суму 19485 грн. та супутні транспортні витрати), для оформлення її продажу товариством.

Вважає неналежними доказами його вини протоколи про наслідки здійснення оперативно-розшукових заходів №1064 від 26.09.2017 року, №1171 від 20.10.2017 року, №1276 від 03.11.2017 року, оскільки вони не містять будь-якої інформації про наявність злочинної домовленості між ним та ОСОБА_11 та стосуються іншого періоду діяльності ПП та інших фінансово-господарських документів, ніж тих, ймовірна підробка яких йому інкримінується.

Зазначає, що згідно вироку, доказом його вини є протоколи огляду від 05.09.2018 року та 23.10.2018 року баз даних ГУ ДФС в Івано-Франківській області, в тому числі автоматизованої інформаційної системи «Реєстр податкових накладних», відповідно до яких встановлено факти документального відображення придбання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » цегли в ПП « ОСОБА_12 », наступна реалізація якої відсутня, як і відсутні залишки такої продукції. Однак вважає, що дана інформація не є доказом безтоварності операції за квітень 2018 року, а свідчить лише про можливі порушення у документальному відображенні господарських операцій зі сторони ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », з якими він не був обізнаний. Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази нестачі товарів у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». Водночас, він як керівник ПП « ОСОБА_12 » не повинен перевіряти господарську діяльність ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та нести відповідальність за ймовірні правопорушення, вчинені керівником даного контрагента, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18 грудня 2018 року у справі №816/1118/17 та від 15 січня 2019 року у справі №809/2918/13-а.

Не погоджується й з тим, що його вина доводиться даними видаткових накладних, які витребувані органом досудового розслідування в ПП « ОСОБА_12 », оскільки вказані накладні підписані відповідно до чинного законодавства та умов Договору №5 як Продавцем (ним як директором ПП « ОСОБА_12 »), так і Покупцем ( ОСОБА_11 як директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 »).

На думку обвинуваченого, суд безпідставно врахував як доказ його винуватості ухвалу Івано-Франківського міського суду від 06.03.2023 року, якою ОСОБА_11 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Вказана ухвала стосується дій ОСОБА_11 як директора ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », які не пов`язані з фінансово-господарськими операціями між цим ТОВ та ПП « ОСОБА_12 », що підтверджується й змістом ухвали та відсутністю в переліку зазначених там підприємств ПП « ОСОБА_12 ».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просив скасувати вирок ІНФОРМАЦІЯ_12 від 14 листопада 2024 року скасувати. Визнати ОСОБА_7 невинуватим та виправдати за відсутності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнятим з грубим порушенням вимог законодавства України.

Зауважує на тому, що прокурор в суді першої інстанції ставив під сумнів реальність господарських операцій та дійсність господарських договорів чи документів бухгалтерської звітності. Проте, із обвинувального акту не можливо встановити, в які саме конкретно договори та офіційні документи були внесені завідомо неправдиві дані. Згідно представлених суду договорів, видаткових накладних та акту, останні підписані сторонами договору, проставлені печатки та по даних договорах проведено оплати, поставлено товар. Таким чином, вважає, що виклад фактичних обставин, інкримінованого обвинуваченому діяння, є неконкретним, що порушує його право на захист.

Разом з тим, стороною обвинувачення не представлено суду основних доказів, а саме, актів позапланової перевірки податкової інспекції щодо реальності господарських операцій, податкового рішення-повідомлення щодо порушення бухгалтерського обліку, неправильно оформлених документів, чи інших ризиків, які б свідчили про безтоварність господарських операцій. Вважає, що представлені стороною обвинувачення докази в цілому не свідчать, що сторони господарських правовідносин уклали недійсні, нікчемні чи фіктивні, удавані правочини. В обвинувальному акті не зазначено жодних наслідків щодо використання, на думку прокурора, фіктивних документів.

Стверджує, що обвинувачений як керівник належним чином оформляв бухгалтерські документи та відповідно звітував у встановленому порядку в податкову інспекцію, яка в свою чергу ризикованості операцій не вбачає та не вбачала, що виключає будь-яку фіктивність таких документів. Крім того, під час розгляду провадження були представлені докази, які доводять невинуватість обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: допитано свідків працівників підприємств, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які підтвердили факт поставки товару дров «ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; представлено відповідь ІНФОРМАЦІЯ_13 про те, що жодної перевірки по даних операціях не було та прокуратура не зверталась.

Також вказує на те, що суд порушив презумпцію невинуватості, оскільки в кримінальному процесі немає преюдиції. Так, в оскаржуваному вироку суд мотивував доведеність вини обвинуваченого ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_14 від 06.03.2023 року, якою визнано винним ОСОБА_11 у підробці документів та їх використання у конвертації. Проте, сторона захисту звертає увагу на те, що ОСОБА_11 взагалі не ставили у вину дії по співпраці із ОСОБА_7 , у зазначеній ухвалі немає жодної згадки про обвинуваченого ОСОБА_7 та про укладені договори із ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 , ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Вважає, що дана ухвала навпаки доводить відсутність вини в діях ОСОБА_7 .

Прокурор подав заперечення на апеляційні скарги, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, та такими що не підлягають до задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачені та їхні захисники підтримали апеляційні скарги.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти апеляційних доводів скарг, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В силу ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України, суд першої інстанції в мотивувальній частині обвинувального вироку повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, викласти формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини обвинуваченого конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого злочину і навести мотиви за якими суд не бере до уваги окремі докази.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (Справа "Салов проти України").

Необхідно звернути увагу на те, що метою судочинства є не лише формальне вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку відповідно до вимог ст.368 КПК України, а досягнення правосуддя, в зв`язку з чим суд зобов`язаний дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі прийнятого ним рішення й забезпечують його правосудність.

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження вироку суду, а суд вищої інстанції - переглянути його.

Вимоги наведених норм процесуального права судом першої інстанції дотримані не були, оскільки суд визнав доведеним неконкретне обвинувачення, яке містить істотні суперечності.

В обвинуваченні ОСОБА_7 , суд встановив, що його кримінально караними діями є внесення завідомо неправдивих відомостей у договори з приводу дати їх складання та істотних умов, а саме: купівлі-продажу №02/04-18 Л-ТЧ від 02.03.2018 року; купівлі продажу №02/04-18 Л-Тисм від 02.03.2018 року; надання послуг від 01.03.2018 року.

При цьому ж, суд зазначив, що дата та час складання договорів не встановлена.

Зазначені суперечності вказують на ознаки припущень в обвинуваченні визнаному судом доведеним.

За таких обставин, доводи сторони захисту про порушення прав обвинувачених на захист заслуговують на увагу апеляційного суду. Такі істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства тягне безумовне скасування оскаржуваного вироку.

Крім того, суд визнав доведеним факт підробки ОСОБА_7 шляхом складання та внесення неправдивих відомостей у товаро-транспортні накладні: №6 від 02.04.2018 року; №7 від 04.04.2018 року та №12 від 10.04.2018 року, а також до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 10/04/18 від 10.04.2018 року.

При цьому суд дійшов висновків, що фактичного постачання продукції та виконання робіт відображених в цих документах не відбувалося.

Разом з тим, суд не навів мотивів, з яких не взяв до уваги показання обвинувачених та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , які підтвердили факт постачання продукції за цими документами.

Залишив суд поза увагою ненадання стороною обвинувачення належних та допустимих доказів фактичної наявності (недостачі) чи відсутності товарів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідні перевірки та ревізії спрямовані на встановлення фактичної наявності чи відсутності товарів не проводилися. Свідки, що підтвердили б факт ненадходження товару та невиконання робіт не допитувались.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтвердив, що заклади, на опалення яких були придбані дрова за договорами, наступною зимою опалювались. При цьому, він висловив припущення, що опалення здійснювалося дровами отриманими з інших джерел.

Аналогічні недоліки вбачаються і при наданні оцінки діям інкримінованим обвинуваченому ОСОБА_8 .

Крім того, заслуговують на увагу апеляційного суду і доводи сторони захисту, щодо безпідставного урахування судом на доведення винуватості ОСОБА_8 , огляду баз даних ГУ ДФС в Івано-Франківській області, зокрема «Реєстру податкових накладних». Як встановив суд першої інстанції, зазначений реєстр містить відомості про придбання ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » у ПП « ОСОБА_12 » цегли. Проте у ньому відсутні дані про наступну реалізацію чи залишки у ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » цієї цегли.

Апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту, що відсутність у зазначеному реєстрі відомостей про операції ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » з придбаною цеглою, не є доказом, що спростовує факт поставки цегли від ПП « ОСОБА_12 ».

Таким чином, суд не дав належну оцінку сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а тому дійшов передчасних висновків про доведеність обставин цієї частини обвинувачення.

У своїй сукупності, наведені порушення вимог КПК України перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, суд першої інстанції має врахувати висновки суду апеляційної інстанції, дослідити докази, тати їм всебічну правову оцінку та ухвалити законне, вмотивоване та справедливе рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2024 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4