Справа № 752/8844/25
Провадження №: 1-кс/752/6018/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000182 від 16.04.2022,

в с т а н о в и в:

У провадження слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України від 23.04.2025, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000182 від 16.04.2022.

Зі змісту скарги вбачається, що Головним управлінням Національної поліції у м. Києві здійснюється кримінальне провадження №0000182 від 16.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.369-2 КК України.

У межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження 23.04.2025 старшим слідчим СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаного з вимаганням такої вигоди.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що підозра є необґрунтованою, оскільки формулювання повідомлення про підозру не свідчить про наявність ознак інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення.

Так зокрема, захисник зазначає, що зі змісту підозри вбачається, що 15.10.2024 ОСОБА_6 на виконання свого злочинного наміру зустрівся із ОСОБА_7 в офісі за адресою АДРЕСА_1 та на реалізацію свого злочинного наміру, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, о 18 годині 15 хвилин отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, що на час вчинення кримінального правопорушення складало за офіційним курсом Національного банку України 205 981 (двісті п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) гривень, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо взяття на облік ОСОБА_7 в ІНФОРМАЦІЯ_5 міста Києва та Київської області та отримання негативного висновку ВЛК, шо дасть можливість ОСОБА_7 знятись з обліку військовозобов`язаних за станом здоров`я, у зв`язку з непридатністю останнього до військової служби.

Однак, вказане твердження жодними доказами не підтверджується.

Окрім інших обставин, обов`язковому встановленню у даному випадку підлягає конкретна фізична особа (особи), уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та конкретне рішення, яке має бути прийняте такою особою (особами), у результаті впливу на неї.

Крім того, таких державних органів як ІНФОРМАЦІЯ_3 - не існує. Відповідно до інформації з офіційного сайту Міністерства оборони України, яка є загальнодоступною (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 існують такі органи ІНФОРМАЦІЯ_5 як ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), а також ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ). По-друге, немає жодних відомостей щодо того, на яку саме особу, можливо, здійснював вплив ОСОБА_6 і відповідно навпаки неможливо встановити чи була наділена така «уявна» особа повноваженнями на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Так само не встановлено спосіб та механізм впливу, не встановлено зв`язок між діями ОСОБА_6 та «умовним» службовцем органу ІНФОРМАЦІЯ_5 не встановлено, чи мала «уявна службова особа ІНФОРМАЦІЯ_5» повноваження щодо виключення або зняття осіб з військового обліку у зв`язку із непридатністю за станом здоров`я, тим більше, враховуючи, що рішення військово-лікарської комісії не є одноосібним. Немалозначним є також те, що відповідно Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024 та Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення), яке затверджено Наказом МОУ №402 від 14.08.2008, службові особи ІНФОРМАЦІЯ_5 не мають відношення до роботи військово-лікарських комісій (ВЛК), як штатних, так і позаштатних, і не здатні здійснювати вплив на прийняття чи неприйняття такими комісіями рішень. Нелогічними і протиречними є твердження сторони обвинувачення, викладені у змісті повідомлення про підозру ОСОБА_6 , про те, що спочатку ОСОБА_7 пройшов ВЛК та був визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку відповідно до вимог чинного на той час законодавства, а далі у тексті підозри зазначено, що ОСОБА_7 був визнаний нібито непридатним до військової служби. Якщо ж взяти за основу та визнати правдивим те, що ОСОБА_7 був виключений із військового обліку законно, тобто на підставі відповідної норми Розкладу хвороб, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення), яке затверджено Наказом МОУ №402 від 14.08.2008, маючи тяжке захворювання, тоді навіщо він звертається до ОСОБА_6 і просить останнього здійснити вплив на виключення його повторно із військового обліку. У протилежному випадку, якщо ОСОБА_7 був незаконно виключений з військового обліку і він про це знав, тоді останній, діючи умисно, з метою дискредитації ОСОБА_6 звернувся до нього, заздалегідь знаючи про необхідність незаконного впливу на членів ВЛК та службових осіб органу ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою виключення його з військового обліку. У першому та у другому випадку дії ОСОБА_7 мають ознаки провокації

Вище викладене, на думку захисника, є свідченням факту оголошення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за обставин, які виключають вчинення суспільно небезпечного діяння в розумінні КК України.

З огляду на зазначене, захисник просить повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.04.2025, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України - скасувати.

У судовому засіданні захисник підозрюваної вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у скарзі.

Прокурор заперечував щодо поданої скарги, зазначив, що підозра є обґрунтованою, а дії підозрюваного містять склад злочину.

Слідчий заперечував проти задоволення скарги та зазначив, що злочин передбачений ч. 3 ст. 369-2 КК України є злочином з усіченим складом тому був закінченим в момент коли підозрюваний висловив вимогу свідкові про передачу йому коштів за ухвалення відповідного рішення і свідок сприймав цю вимогу реальною. Також слідчий зауважив, що використання терміну у підозрі - ІНФОРМАЦІЯ_8 , в контексті пред`явленої підозри не є назвою конкретного територіального центру комплектування на посадову особу якого для прийняття рішення мав вчиняти вплив підозрюваний.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя зазначає наступне.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (п. 46 рішення від 27.02.1980 у справі «Deweer v. Belgium») особа повинна набути статус підозрюваного виключно у передбаченому законом порядку, з дотриманням установленої законом процедури. Інакше вона не може вважатися такою, що набула процесуального статусу підозрюваного у межах кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч.1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Одночасно з цим, надаючи оцінку доводам сторін слідчий суддя звертає увагу на те, що оцінка наявності складу кримінально правопорушення разом із встановленням моменту закінчення кримінального правопорушення, про що наголошував слідчий у своїх запереченнях, може бути здійснена виключно на підставі оцінки усіх доказів зібраних на стадії досудового розслідування, та є прерогативою суду під час розгляду справи по суті.

Крім того, обставини які мають значення для кримінального провадження, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), винуватість особи, мотив та мета вчинення злочину, вид і розмір шкоди, обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, обставини, що звільняють від відповідальності, та обставини, що підтверджують спеціальну конфіскацію, згідно статті 91 Кримінального процесуального кодексу України якраз і мають бути встановлені в ході досудового розслідування у спосіб передбачений КПК України. Недоведеність цих обставин не є підставою для скасування підозри, а є підставою закриття кримінального провадження в порядку передбаченому ст. 284 КПК України, або ж винесення виправдувального вироку за результатами судового розгляду.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно із ст. 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру захисник підозрюваного вважає те, що підозра є необґрунтованою, докази зібрані стороною обвинувачення не доводять вини ОСОБА_6 , та не містять обов`язкових ознак складу злочину, за таких умов формулювання повідомлення про підозру не свідчить про наявність ознак інкримінованого кримінального правопорушення, а дії ОСОБА_6 не охоплюються диспозицією ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Разом із тим, як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_6 23.04.2025 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при її врученні були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_6 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

За таких обставин, підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись, ст. ст. 278, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0000182 від 16.04.2022 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено 25.07.2025 о 15 год. 35 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1