Справа № 694/3091/24
Провадження №1-кп/694/35/25
ВИРОК
27.05.2025 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
У вересні 2024 року, точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_3 , який перебував біля залізничного вокзалу «Південний» в м. Києві за адресою: площа Вокзальна 1 м. Київ, виник умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення, яке видається підприємством, що має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його подальшого використання, а саме посвідчення водія на власне ім?я з наданням права керувати транспортними засобами категорій А, В.
У зв`язку з цим, у вересні 2024 року ОСОБА_3 , з метою сприяння невстановленій особі у підробленні посвідчення водія на своє ім?я, перебуваючи біля залізничного вокзалу «Південний» в м. Києві за адресою: площа Вокзальна 1 м. Київ, надав копії особистих документів, свої анкетні дані, зразок особистого підпису та фотознімок, які було використано під час виготовлення, завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.02.2022, що видане Територіальним сервісним центром № 8042 в м. Київ, на ім`я ОСОБА_3 , що на його думку надає право керувати транспортними засобами категорії А, В.
висновку експерта, виготовлений не спеціалізованим підприємством, яке повинно здійснювати їх випуск, та не відповідає аналогічним посвідченням, що знаходяться в офіційному обігу на території України.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - тобто пособництво у підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується підприємством, яке має право видавати та посвідчувати такий документ, і яке надає права, з метою його використання.
Крім цього, у ОСОБА_3 , який знав і усвідомлював, що бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 12.02.2022 є підробленим, приблизно о 16 год. 30 хв. 05 листопада 2024 року, виник умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, під час керування мопедом «ALFA» із відсутнім на ньому державним реєстраційним номером, на проїжджій частині вул. В. Чорновола, м. Звенигородка Черкаської області.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. В. Чорновола, поблизу будинку 50 м. Звенигородка Черкаської області, а саме на проїжджій частині, під час перевірки документів працівниками СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, на виконання вимог п.2.1, 2.4 ПДР України, пред`явив завідомо підроблене посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.02.2022 поліцейським СРПП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, тобто здійснив умисне використання завідомо підробленого документа.
Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, яка була укладена 25 листопада 2024 року між обвинуваченим та прокурором в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Крім того, сторони угоди погодили покарання, яке має бути призначене обвинуваченому ОСОБА_3 , а саме: за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України - у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначено у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Також в угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України; наслідки невиконання угоди, які визначені у ст.476 КПК України, щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості, вирішити питання про речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушень визнав повністю та щиро розкаявся. Підтвердив, що укладання угоди було добровільним, йому роз`яснені наслідки її укладання в частині оскарження вироку та наслідки невиконання умов угоди.
Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості. Підтвердив той факт, що укладання угоди було добровільним, а призначення покарання узгоджене сторонами.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.
Виходячи зі змісту п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які згідно ст. 12 КК України є проступками.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії проступків, наявний суспільний інтерес в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, оскільки держава в особі правоохоронних органів зацікавлена у розкритті більшої кількості кримінальних правопорушень, зменшення рівня злочинності, а також те, що підозрюваний вину у скоєних кримінальних проступків визнав повністю, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Прокурору та захиснику також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 314, 373, 374, 468 - 469, 472 - 474, 475 КПК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,
-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Речові докази, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорії А В на ім`я
ОСОБА_3 , видане 12.02.2022 Територіальним сервісним центром №8042, що поміщено до паперового конверту опечатаний биркою з відповідним написом; DVD-R диск з записом відео файлів; DVD-R диск з записом фрагменту відео файлу; бланк свідоцтва про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водії серія НОМЕР_2 , що поміщено до паперового конверту залишити на зберігання в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 3183 грн. 60 коп.
Цивільний позов у справі не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1