Провадження 1кп-932/123/25
Справа 932/9746/23
УХВАЛА

Іменем України

31 липня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Дніпро в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001057, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного постійного місця проживання, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 п.13 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 п.13 ст. 115 КК України.

Прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів з тих підстав, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, він раніше судимий за вчинення умисного вбивства, не має постійного місця проживання, не працює та не має офіційного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків та утриманців, а тому існують ризики, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу вважав недоцільним.

Захисник адвокат ОСОБА_6 просив змінити запобіжний захід на інший більше м`який, а саме на домашній арешт, оскільки з часом розгляду справи ризики на які посилається прокурор зменшилися. Крім того, ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, що є порушенням положення Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає необхідним відмовити, виходячи з наступного.

Щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 24.06.2025 року продовжений на строк шістдесят днів, тобто до 22.08.2025 року включно. Справа по суті не розглянута.

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, він раніше судимий за вчинення умисного вбивства, не має постійного місця проживання у м. Дніпро та Дніпропетровській області, за місцем реєстрації постійно не проживає, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, не працює та не має постійного офіційного джерела доходу, а також з урахуванням стадії процесу, реально існують обґрунтовані ризики, що він буде переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Суд вважає, що ризики переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, та вчинення іншого кримінального правопорушення, які враховувалися судом при обранні зазначеного запобіжного заходу обвинуваченому, на цей час залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого останньому обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправного діяння, в якому він обвинувачується, його особистість, який не має міцних соціальних зв`язків та бездоганної репутації у суспільстві, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Посилання сторони захисту, як на підставу відмови у задоволенні клопотання прокурора на тривале перебування обвинуваченого під вартою, суд вважає необґрунтованим, оскільки тривалий розгляд справи, пов`язаний з процесуальною поведінкою учасників процесу, і з врахуванням стадії процесу та з огляду на положення Конвенції з прав людини та основоположних свобод і усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд вважає, що загальний строк тримання обвинуваченого під вартою не є надмірним.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає необхідним відмовити.

З урахуванням положень ст.ст. 182, 183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому застави, як альтернативного запобіжного заходу, з врахуванням обставин інкримінованого йому злочину, яке спричинило смерть потерпілого.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331,350 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 28 вересня 2025 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3