печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва в складі:

Слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад доводів клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2024 по справі № 759/11349/24-к на мобільний телефон марки iPhone 13 Pro Max, зеленого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_1 з сім карткою Vodafone НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки iPhone 7, чорного кольору написом на сім лотку НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 Vodafone; мобільний телефон марки Huawei бежевого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_5 , сім картка Київстар НОМЕР_6 ; телефон ZTE, зеленого кольору з сім карткою Life НОМЕР_7 , три сім картки Vodafone з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; грошові кошти в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч) гривень; 101 (сто один) долар США; банківські картки, а саме Банку ПУМБ з № НОМЕР_11 , банку ПУМБ № НОМЕР_12 , банку a-bank № НОМЕР_13 , банк "Приват банк" № НОМЕР_14 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання вказано, що 30.05.2024 під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України в межах кримінального провадження № 0001056 від 12.12.2023 в останнього було тимчасово вилучено:

1.Мобільний телефон марки iPhone 13 Pro Max, зеленого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_1 з сім карткою Vodafone НОМЕР_2 ;

2.Мобільний телефон марки iPhone 7, чорного кольору написом на сім лотку НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 Vodafone;

3.Мобільний телефон марки Huawei бежевого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_5 , сім картка Київстар НОМЕР_6 ;

4.Телефон ZTE, зеленого кольору з сім карткою Life НОМЕР_7 , три сім картки Vodafone з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;

5.Грошові кошти в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч) гривень;

6.101 (сто один) долар США;

7.Банківські картки, а саме Банку ПУМБ з № НОМЕР_11 , банку ПУМБ № НОМЕР_12 , банку a-bank № НОМЕР_13 , банк "Приват банк" № НОМЕР_14 .

У подальшому, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2024 в справі № 759/11349/24-к клопотання слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області, погоджене прокурором Київської обласної прокуратури в рамках кримінального провадження № 0001056 від 12.12.2023, про арешт майна ОСОБА_4 було задоволено. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки iPhone 13 Pro Max, зеленого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_1 з сім карткою Vodafone НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки iPhone 7, чорного кольору написом на сім лотку НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 Vodafone; мобільний телефон марки Huawei бежевого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_5 , сім картка Київстар НОМЕР_6 ; телефон ZTE, зеленого кольору з сім карткою Life НОМЕР_7 , три сім картки Vodafone з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; грошові кошти в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч) гривень; 101 (сто один) долар США; банківські картки, а саме Банку ПУМБ з № НОМЕР_11 , банку ПУМБ № НОМЕР_12 , банку a-bank № НОМЕР_13 , банк "Приват банк" № НОМЕР_14 .

Адвокат вказує, що потреба в арешті майна - відпала, окрім того, арешт було накладено не обґрунтовано. Вказане адвокат мотивує тим, що сторона обвинувачення не довела належними і допустимими доказами існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки ані повідомлення про підозру від 30.05.2024, ані клопотання про арешт майна не містило належного опису об`єктивної сторони (способу вчинення злочину), тобто відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_4 змінював роботу мережі чи втручався до комп`ютерних програм з метою їх зміни та отримання бажаного результату.

Крім того, повідомлення про підозру та клопотання про арешт майна не містило підтвердження заволодіння ОСОБА_4 або будь яким іншим власністю потерпілих, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які інші докази транзакцій доларів США на криптобіржу. У свою чергу криптовалюта не визнана на законодавчому рівні офіційним платіжним засобом, тобто не відповідає ознакам майна в розумінні ст. 190 та 179 ЦК України, оскільки не є предметом матеріального світу.

Окремо адвокат ОСОБА_3 зазначив, що 08.01.2025 слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 було змінено повідомлення про підозру за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, відтак останній підозрюється в пособництві у вчиненні шахрайства, тобто за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 190 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а тому сторона обвинувачення за майже рік часу не довела існування в діях ОСОБА_4 складу тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Також, адвокат ОСОБА_3 зазначає, що слідчі дії, пов`язані з оглядом вилучених речей, в порядку ст. 208 КПК України на предмет наявності/відсутності будь-яких слідів вчинення інкримінованого злочину - не здійснювалися.

Отже, потреба в подальшому утриманні слідчим мобільного телефона марки iPhone 13 Pro Max, зеленого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_1 з сім карткою Vodafone НОМЕР_2 ; мобільного телефона марки iPhone 7, чорного кольору написом на сім лотку НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 Vodafone; мобільного телефон марки Huawei бежевого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_5 , сім карта Київстар НОМЕР_6 ; телефона ZTE, зеленого кольору з сім карткою Life НОМЕР_7 , трьох сім карток Vodafone з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; грошових коштів в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч) гривень; 101 (сто один) долару США; банківських карток, а саме Банку ПУМБ з № НОМЕР_11 , банку ПУМБ № НОМЕР_12 , банку a-bank № НОМЕР_13 , банк "Приват банк" № НОМЕР_14 - відпала.

Явка сторін кримінального провадження

Адвокат ОСОБА_3 подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Подане клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Від слідчої у кримінальному провадженні надійшла письмова заява про розгляд клопотання без її участі. Слідча не заперечував щодо скасування арешту частини майна, а саме мобільного телефона марки Huawei бежевого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_5 , сім картка Київстар НОМЕР_6 ; телефона ZTE, зеленого кольору з сім карткою Life НОМЕР_7 , три сім картки Vodafone з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; грошові кошти в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч) гривень; 101 (сто один) долар США; банківські картки, а саме Банку ПУМБ з № НОМЕР_11 , банку ПУМБ № НОМЕР_12 , банку a-bank № НОМЕР_13 , банк "Приват банк" № НОМЕР_14 .

Водночас, слідча заперечила щодо задоволення клопотання в частині скасування арешту мобільного телефона марки iPhone 13 Pro Max, зеленого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_1 з сім карткою Vodafone НОМЕР_2 ; мобільного телефона марки iPhone 7, чорного кольору написом на сім лотку НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 Vodafone з мотивів необхідності збереження речових доказів.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з частиною четвертою статті 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Обставини, встановлені слідчим суддею

30.05.2024 під затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України в межах кримінального провадження № 0001056 від 12.12.2023, слідчими було тимчасово вилучено:

1.Мобільний телефон марки iPhone 13 Pro Max, зеленого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_1 з сім карткою Vodafone НОМЕР_2 ;

2.Мобільний телефон марки iPhone 7, чорного кольору написом на сім лотку НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 Vodafone;

3.Мобільний телефон марки Huawei бежевого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_5 , сім картка Київстар НОМЕР_6 ;

4.Телефон ZTE, зеленого кольору з сім карткою Life НОМЕР_7 , три сім картки Vodafone з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;

5.Грошові кошти в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч) гривень;

101 (сто один) долар США;

6.Банківські картки, а саме Банку ПУМБ з № НОМЕР_11 , банку ПУМБ № НОМЕР_12 , банку a-bank № НОМЕР_13 , банк "Приват банк" № НОМЕР_14 .

05.06.2024 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/11349/24-к накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки iPhone 13 Pro Max, зеленого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_1 з сім карткою Vodafone НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки iPhone 7, чорного кольору написом на сім лотку НОМЕР_3 з сім карткою НОМЕР_4 Vodafone; мобільний телефон марки Huawei бежевого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_5 , сім картка Київстар НОМЕР_6 ; телефон ZTE, зеленого кольору з сім карткою Life НОМЕР_7 , три сім картки Vodafone з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; грошові кошти в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч) гривень; 101 (сто один) долар США; банківські картки, а саме Банку ПУМБ з № НОМЕР_11 , банку ПУМБ № НОМЕР_12 , банку a-bank № НОМЕР_13 , банк "Приват банк" № НОМЕР_14 , яке було вилучено 30.05.2024 під час затримання ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження № 0001056 від 12.12.2023.

Релевантні джерела права

Процесуальні правовідносини регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Мотиви слідчого судді

Аналізуючи положення кримінального процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України. При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України окладається на орган досудового розслідування.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час, слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому, вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, що було тимчасово вилучене під час затримання ОСОБА_4 від 30.05.2024 слідчий наголошував, що майно є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, тому виникла необхідність в накладенні арешту на таке майно з метою його збереження як речового доказу.

Задовольняючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на майно суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною кримінального провадження доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів та майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Слід зазначити, що слідчим мало бути зібрано та надано слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження того, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, визнані постановою речовим доказом, та наявні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України для їх арешту. Разом з тим, доказів того, що вказане майно є предметом та доказом розслідуваного кримінального правопорушення, в матеріалах судового провадження не міститься.

При цьому, з моменту вилучення майна 30.05.2024 та накладення на нього арешту ухвалою від 05.06.2024 минуло майже одинадцять місяців, а тому слідчий зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Однак, як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчі дії пов`язані з оглядом вилучених речей в порядку ст. 208 КПК України на предмет наявності/відсутності, будь-яких слідів вчинення інкримінованого злочину - не здійснювалися.

Варто зауважити, що слідчий не заперечував щодо скасування арешту частини майна, а саме мобільного телефону марки Huawei бежевого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_5 , сім картка Київстар НОМЕР_6 ; телефону ZTE, зеленого кольору з сім карткою Life НОМЕР_7 , три сім картки Vodafone з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ; грошових коштів в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч) гривень; 101 (сто один) долар США; банківських карток, а саме Банку ПУМБ з № НОМЕР_11 , банку ПУМБ № НОМЕР_12 , банку a-bank № НОМЕР_13 , банк "Приват банк" № НОМЕР_14 .

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Також, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів вказує про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, в окремій його частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. 169, 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, що був накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2024 у справі № 759/11349/24-к в межах кримінального провадження № № 0001056 від 12.12.2023, а саме на:

-мобільний телефон марки Huawei бежевого кольору з написом на сім лотку НОМЕР_5 , сім картка Київстар НОМЕР_6 ;

-телефон ZTE, зеленого кольору з сім карткою Life НОМЕР_7 , три сім картки Vodafone з наступними номерами НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ;

-грошові кошти в сумі 40 000 грн. (сорок тисяч) гривень; 101 (сто один) долар США;

-банківські картки, а саме Банку ПУМБ з № НОМЕР_11 , банку ПУМБ № НОМЕР_12 , банку a-bank № НОМЕР_13 , банк "Приват банк" № НОМЕР_14 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1