ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1934/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ОСОБА_6 ,

провівши підготовче судове засідання в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002392 від 16.05.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця м. Київ,

який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

встановив:

Історія провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 26 червня 2025 року після скасування апеляційним судом ухвали про повернення обвинувального акта надійшов обвинувальний акт. У подальшому, після заявлення головуючим суддею ОСОБА_7 самовідводу, що був задоволений судом, на підставі автоматизованого розподілу від 10 липня 2025 року переданий судді ОСОБА_1 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002392 від 16.05.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою суду від 10 липня 2025 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання на 30 липня 2025 року.

Підготовче судове засідання

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просила постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Представник потерпілого покладався на розсуд суду при вирішенні цього питання.

Сторона захисту заперечила проти призначення обвинувального акта до судового розгляду та заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Щодо інших клопотань, пов`язаних із призначенням обвинувального акта до розгляду, сторони не висловились.

Щодо клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта

Передусім суд зазначити, що у цьому кримінальному провадженні раніше цей же захисник ОСОБА_4 вже подавав аналогічне клопотання про повернення обвинувального акта, за результатами розгляду якого 20 лютого 2025 року суддя ОСОБА_7 ухвалою задовольнила його та повернула обвинувальний акт прокурору. Втім, ухвалою Київського апеляційного суду від22 травня 2025 року це рішення було скасоване, а обвинувальний акт направлено до суду першої інстанції та переданий раніше визначеному складу суду. Після цього суддя ОСОБА_7 заявила собі самовідвід, пославшись на вже сформовану позицію у цьому кримінальному провадженні, який був задоволений іншою суддею.

Наразі захисник ОСОБА_4 , доводячи законність рішення судді ОСОБА_7 та наголошуючи на своїй незгоді з рішенням апеляційної інстанції й неможливості його оскарження в подальшому, повторно подав клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

Доводи, наведені у клопотанні

Так, на переконання сторони захисту, направлений до суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 не містить належного опису діяння. У ньому відсутні вказівки на те, у чому саме полягає протиправність дій ОСОБА_5 , яку норму закону він порушив, а також не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність стали підставою для пред`явлення обвинувачення. При цьому посилається на судову практику, зокрема на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 25.10.2021 у справі № 633/69/21, де наголошено на обов`язковості чіткого, недвозначного формулювання обвинувачення. Захисник також підкреслює, що обвинувальний акт фактично є компіляцією повідомлення про підозру та не містить нових чи уточнених обставин, що унеможливлює належне здійснення права на захист.

Він також звертає увагу на суперечності у матеріалах провадження. Так, у обвинувальному акті містяться різні суми завданих збитків, а саме 4 213 200,17 грн та 3 511 003,14 грн, що, на його думку, унеможливлює належне формування позиції захисту. Крім того, ним наводиться критика висновку експерта № 01/02-24 від 26.02.2024.

У клопотанні також аналізуються елементи складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. На думку сторони захисту, у діях ОСОБА_5 відсутні ознаки суб`єктивної сторони злочину, бо не встановлено умислу чи корисливого мотиву, оскільки кошти отримані ТОВ «ВДОМАЛАД» на законних підставах за виконані роботи. Також відсутня об`єктивна сторона злочину, оскільки обсяг і вартість виконаних робіт відповідають проектно-кошторисній документації, а бюджет не зазнав матеріальних збитків.

Окремо звертає увагу на те, що в обвинувальному акті не визначено, хто саме визнається потерпілим у кримінальному провадженні та повторно наголошує, що у вказаному кримінальному провадженні фактично не завдано збитків, а Київська міська рада у встановленому КПК порядку не визнавалася потерпілою стороною та її представник до участі у провадженні не залучався. На підтвердження цього захисник посилається на надані до матеріалів кримінального провадження листи Київської міської ради, у тому числі адресовані судді ОСОБА_7 , з яких вбачається відсутність заявлених вимог про визнання Київської міської ради потерпілою.

На підставі всього викладеного, захисник вважає обвинувальний акт необґрунтованим, неконкретним і таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Він зазначає, що наведені недоліки не можуть бути усунені під час судового розгляду, позаяк вони стосуються формулювання обвинувачення, а отже, просить суд повернути обвинувальний акт прокурору.

Позиції сторін

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні неухильно доводи свого клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні письмовому клопотанню та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання захисника щодо повернення обвинувального акта, оскільки вважає, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення відсутні. Прокурор, заперечуючи проти задоволення клопотання, передусім зазначила, що аналогічне за змістом клопотання захисника вже було предметом розгляду суду першої інстанції, за результатами чого Київський апеляційний суд, перевіривши доводи сторони захисту, дійшов обґрунтованого висновку про їх безпідставність та скасував ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору. Прокурор стверджувала, що доводи, зазначені захисниками є безпідставними, оскільки формулювання обвинувачення є чітким та конкретним. Обвинувачення відповідає диспозиції ст. 191 КК України, розкрито всі елементи злочину, і сформульовано так, що цілком зрозуміло у чому саме обвинувачуються ОСОБА_5 , за яких обставин вчинено кримінальне правопорушення. Також прокурор висловив заперечення на доводи захисту як на підставу для повернення обвинувального акта через процесуальний статус потерпілого. Пояснила, що стороною обвинувачення вживалися заходи щодо інформування потерпілого (юридичну особу) про можливість реалізації своїх прав у цьому кримінальному провадженні. Сторона обвинувачення вважає, що обвинувальний акт містить всі необхідні відомості, зокрема щодо фактичних обставин справи, правової кваліфікації діянь, а також формулювання обвинувачення. Тому, на думку прокурора, підстав для повернення обвинувального акта немає.

Представник потерпілого ОСОБА_6 погодився із твердженням захисника в частині, що стосуються процесуального статусу потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Мотиви суду

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України (ч. 4 ст. 110 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт у разі його невідповідності вимогам КПК України.

Вичерпний перелік обов`язкових вимог до змісту та форми обвинувального акта, а також перелік додатків до нього визначені вимогами ст. 291 КПК України. Будь-яких інших вимог до обвинувального акта норми КПК України не містять.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер (1); анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (2); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство (3); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) (3-1); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора (4); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (5); обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання (6); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (7); підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими (7-1); розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) (8); розмір пропонованої винагороди викривачу (8-1); дату та місце його складення та затвердження (9).

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Так, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, що встановлено вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Таким чином, вказана норма кримінального процесуального закону вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті: фактичних обставин кримінального правопорушення (1), правової кваліфікації (за термінологією теорії кримінального процесу «формула обвинувачення») (2) та формулювання обвинувачення (3). Формула і формулювання обвинувачення (юридичне формулювання) складають правову модель кримінального правопорушення, яка вказує на кримінально-правову норму, порушення якої інкримінується обвинуваченому.

Публічне обвинувачення висувається обвинуваченому прокурором у процедурі судового розгляду шляхом оголошення останнім короткого викладу обвинувального акта (ч. 2 ст. 347 КПК України), що власне є початком судового розгляду, після чого суд роз`яснює суть обвинувачення, а також з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміло воно йому (ч. 1 ст. 348 КПК України).

Разом з тим, особа набуває статусу обвинуваченого у разі передання до суду обвинувального акта стосовно неї у порядку, встановленому вимогами ст. 291 КПК України (ч. 2 ст. 42 КПК України), у якому міститься офіційна версія сторони обвинувачення, яка сформована ним за наслідком проведеного досудового розслідування про вчинення особою кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Підготовче провадження має завданням процесуальне та організаційне забезпечення судового розгляду, у зв`язку з чим суд у підготовчому судовому засіданні має, зокрема, встановити відповідає чи ні вимогам КПК України обвинувальний акт.

При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України (постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).

З огляду на викладене, підставою для повернення обвинувального акта має бути невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. Адже повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджатимуть повноцінному судовому розгляду.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні за № 0002392 від 16.05.2024 стосовно ОСОБА_5 , його склав 24 травня 2024 року старший слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 . Цього ж дня обвинувальний акт затвердив прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 . Ці особи зазначені в обвинувальному акті як такі, що були включені, відповідно, до групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, та до групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Обвинувальний акт підписаний і слідчим, і прокурором, також підпис прокурора скріплений печаткою Дарницької окружної прокуратури м. Києва, тобто вимоги частин 1, 3 ст. 291 КПК України про те, що обвинувальний акт складає, зокрема, слідчий та затверджує прокурор, та вони ж і підписують обвинувальний акт, дотримані.

Також у обвинувальному акті від 24 травня 2024 року наведені всі передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України відомості, які були відомі стороні обвинувачення, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження.

У обвинувальному акті від 24 травня 2024 року окремими пунктами викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленим, правова кваліфікація з посиланням на положення і частини статті КК України та формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_5 .

Зазначені пункти обвинувального акта містять відомості, які достатньо чітко і однозначно висвітлюють позицію сторони обвинувачення щодо усіх обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а також про конкретну кримінально-правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 .

До обвинувального акта додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписка на той час підозрюваного та захисника ОСОБА_4 про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, надана на ім`я прокурора, що передбачено пунктами 1, 3 ч. 4 ст. 291 КПК України.

З огляду на вказані норми КПК України та встановлені обставини, на переконання суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002392 від 16.05.2024 за своєю формою та змістом відповідає закріпленим у статті 291 КПК України вимогам.

Щодо тверджень захисника про те, що в обвинувальному акті міститься неточний/некоректний/нечіткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та про відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення

Як уже було зазначено, пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 зазначено таке: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому».

При цьому суд звертає увагу, що в обвинувальному акті викладаються саме ті фактичні обставини вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, які вважає встановленим прокурор. Визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад.

Кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, зокрема й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо.

Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора, що узгоджується із правовою позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17, провадження № 51-8914км18).

Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі.

Дослідження обвинувального акта під час підготовчого судового засідання спрямоване виключно на встановлення відповідності його форми і змістовного наповнення вимогам статті 291 КПК України, та відсутності в ньому положень, що суперечать одне одному, усунення яких є неможливим в процесі повноцінного судового розгляду.

Верховний Суд закріпив, що суд у підготовчому судовому засіданні не вправі зазначати про неповноту чи неправильність досудового розслідування, неправильність кримінально-правової оцінки діяння та про необхідність проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.04.2024 у справі № 753/25892/21).

Суд також зазначає, що зміст та спосіб викладення вказаних обставин мають давати можливість обвинуваченому в достатній мірі розуміти суть висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки позиції сторони захисту.

Про обізнаність обвинуваченого із суттю обвинувачення мають свідчити не лише наявність у тексті обвинувального акта правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а фактичні обставини вчинення злочину та інші обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказане є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що здатність розуміти суть обвинувачення залежить від індивідуальних особливостей сприйняття інформації певної особи.

За наслідками ознайомлення з обвинувальним актом у кримінальному провадженні суд дійшов висновку, що він у достатній мірі інформує обвинуваченого ОСОБА_5 як про причину обвинувачення, так і про його характер.

Також захисник ОСОБА_4 , очевидно не обмежуючи себе рамками відповідних стадій кримінального процесу, стверджував, що через відсутність складу кримінального правопорушення у діянні ОСОБА_5 , яке, на його переконання, суд зобов`язаний встановити вже на стадії підготовчого засідання, обвинувальний акт слід повернути прокурору.

Іншими словами, захисник ОСОБА_4 просив суд фактично здійснити оцінку доведеності вини та встановити відсутність складу злочину ще до початку розгляду справи по суті.

У цьому контексті суд зазначає, що встановлення судом відсутності в діянні обвинуваченого об`єктивних та/або суб`єктивних ознак кримінального правопорушення, встановлення неналежності їх до суб`єкту вчинення злочину, є предметом судового розгляду, що, як презюмується, відомо стороні захисту.

Щодо доводів сторони захисту про те, що зміст обвинувального акта фактично дублює зміст повідомлення про підозру

Той факт, що формулювання обвинувачення співпадає з формулюванням підозри, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення визначає прокурор.

При цьому слід зазначити, що відповідно до кримінального процесуального закону структурні елементи підозри, що формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті.

Простими словами для сторони захисту, повідомлення про підозру та обвинувальний акт мають відображати одну й ту ж фабулу кримінального правопорушення. Якщо у цих процесуальних документах не збігається виклад фактичних обставин, на яких ґрунтується підозра та обвинувачення, це є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На цьому чітко наголосив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі № 295/12923/19.

Відтак, повідомлення про підозру має відповідати обвинувальному акту, інакше це нівелює саму логіку кримінального переслідування та ставить під сумнів законність подальшого розгляду кримінального провадження.

При цьому саме збіг фактичних обставин є гарантією дотримання прав обвинуваченого та послідовності кримінального переслідування.

Щодо арифметики, на яку сторона захисту звертала увагу суду

Окремо суд надасть оцінку доводам сторони захисту щодо начебто суперечності у визначенні розміру завданих збитків, де у обвинувальному акті згадуються суми 4?213?200,17 грн та 3?511?003,14 грн.

Захисник ОСОБА_4 переконливо подавав ці суми як підтвердження неточності висунутого обвинувачення.

Однак, такі твердження є бездпідставними.

Варто наголосити, що суд не має на меті на цій стадії провадження стверджувати про факт завдання збитків та відповідно у певному їх розмірі, але стверджувати про якусь суперечливість при зазначенні в обвинувальному акті відповідних сум підстав жодних немає.

Так, як встановив суд зі змісту обвинувального акта, абзац, де йдеться про суму 4?213?200,17 грн містить податок на додану вартість у розмірі 702?200,03 грн, що чітко й недвозначно зазначено по тексту.

Водночас сума 3?511?003,14 грн це розмір шкоди без урахування ПДВ (4?213?200,17 - 702?200,03 = 3?511?003,14), що прямо та окремо, відображено в обвинувальному акті.

Таким чином, це не різні суми збитків, а їх вираження з урахуванням і без урахування податку.

При цьому лише та обставина, що суддя ОСОБА_7 під час попереднього розгляду дійшла висновку про начебто суперечливість у цій частині, жодним чином не підтверджує наявність такої суперечливості, позаяк це вже також було констатовано в ухвалі Київського апеляційного суду від 22 травня 2025 року про скасування ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта.

Зважаючи на те, що захисник неодноразово посилався на це рішення, суд переконаний, що захисник вочевидь з ним обізнаний, однак зважаючи на те, що захисник наполягає на суперечливості між двома цифрами, суд вважає необхідним ухвалу суду апеляційної інстанції у цій частині процитувати, що буде у цьому конкретному випадку кращим шляхом до спростування тверджень сторони захисту.

Так, судом апеляційної інстанції констатовано:

«Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурора, суд першої інстанції в ухвалі послався на те, що зазначені в ньому фактичні обставини справи, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація містять істотні суперечності щодо розміру заподіяної шкоди, а також стороною обвинувачення не встановлено потерпілого.

Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності.

Зокрема, згідно з обвинувальним актом, спричинення ОСОБА_5 збитків документально підтверджено на суму 4 213 200 грн 17 коп. (з ПДВ), разом з тим розмір заподіяної шкоди складає 3 511 003 грн 14 коп. (без ПДВ). Таким чином, вказані судом першої інстанції суперечності щодо суми завданих збитків є різницею сум з урахуванням ПДВ і без нього.

Поряд з цим, в обвинувальному акті чітко зазначено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 місцевому бюджету міста Києва завдано збитки в особливо великих розмірах в сумі 3 511 003 грн 14 коп.

Також у вказаному обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин справи та формулюванні обвинувачення вказано, що збитки спричинено місцевому бюджету, потерпілим у кримінальному провадженні № 0002392 - є Київська міська рада».

Щодо цього останнього твердження, то сторона захисту продовжила наполягати на тому, що потерпілий у цьому провадженні не встановлений, як на додаткову підставу до повернення обвинувального акта прокурору.

Щодо статусу потерпілого у цьому кримінальному провадженні

Стаття 55 КПК України визначає поняття потерпілого та момент виникнення такого статусу у кримінальному провадженні.

Сторона захисту стверджувала, що невідомо хто є потерпілим, а обвинувальний акт таких відомостей не містить, що для цього складу злочину є обов`язковим.

При обговоренні цього аргументу сторона захисту визнала, що в обвинувальному акті як потерпілий вказана Київська міська рада, однак захисник стверджував, що це є підробкою та внесенням до обвинувального акта неправдивих відомостей прокурором із перевищенням службових повноважень останнім.

Ці твердження захисника також підтримав представник потерпілого, зокрема, стверджуючи, що прокурор діяв незаконно зазначаючи як потерпілого Київську міську раду, на підтвердження чого вказував про існування листування між радою та слідчим у 2024 році.

Відповідно на що прокурор заперечив, стверджуючи, що прокурор має повноваження вказувати у обвинувальному акті потерпілих і вказане твердження про Київську міську раду не є підробкою.

Судом вже наводились положення ч. 2 ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акта, зокрема і відомостей про потерпілого.

Під час судового засідання сторонами також зазначалось, що службові особи Київської міської ради із заявою про залучення ради (як юридичної особи) до кримінального провадження як потерпілого відсутні.

Однак, на цій стадії кримінального провадження суд дійшов висновку, що прокурором дотримано вимоги ст. 55, ст. 291 ч. 2 КПК України.

Всі інші обставини суд зможе дослідити під час судового розгляду та дати їм оцінку, а висновки щодо цього питання знайдуть своє відображення у судовому рішенні, яким остаточно завершиться судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок

Це кримінальне провадження підсудне Дарницькому районному суду м. Києва.

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування складено відповідно до положень статей 291, 292 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, які б перешкоджали призначенню цього обвинувального акта до судового розгляду судом не встановлено.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Для участі у судовому засіданні викликати сторони кримінального провадження: прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва, обвинуваченого, його захисника та представника потерпілого.

Судове засідання у цьому кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.

Відповідно до вимог ст. 31 КПК України суд, дотримуючись обов`язку не лише вручити пам`ятку обвинуваченому із його правами, а також здійснивши детальне усне роз`яснення щодо складу суду, яким може здійснюватися провадження, зважаючи на тяжкість висунутого обвинувачення, отримав від обвинуваченого ствердну відповідь про те, що він бажає, аби кримінальне провадження стосовно нього здійснювалося судом колегіально.

Під час досудового розслідування прокурором подано цивільний позов в інтересах держави до обвинуваченого ОСОБА_5 , який суд приймає до розгляду.

З огляду на викладене та керуючись статтями 55, 291, 314-316 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта, відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002392 від 16.05.2024, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на 12 годину 00 хвилин 31 липня 2025 року.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні у складі колегії суддів.

Прийняти цивільний позов прокурора до розгляду.

Для участі у судовому засіданні викликати сторони кримінального провадження: прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва, обвинуваченого, його захисника та представника потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10