Справа № 276/1437/20
Провадження по справі 1-кп/276/4/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000254 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарськ-Волинський Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не є особою з інвалідністю, не депутата, раніше не судимого,

щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Хорошівського районного суду Житомирської області на розгляді перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286 та ч.1 ст. 135 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому діяння за наступних обставин.

29 травня 2020 року близько 00 год. 20 хв. водій ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 2.1. «а» та 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керував технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , яким рухався по вул. Ватутіна в напрямку вул. Матросова в смт Хорошів Житомирської області.

Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по вказаній вище вулиці, поблизу електроопори № 2/19, водій ОСОБА_3 в силу свого алкогольного сп`яніння, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення «небезпеки для руху, своєчасно не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу та рухаючись в своїй смузі руху передньою частиною керованого ним транспортного засобу здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перебував на проїзній частині. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.5., 2.1. «а», 2.3. «б», 2.9. «а» та 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Вищевказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як необережні дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що одразу після наїзду на пішохода ОСОБА_7 , водій ОСОБА_3 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_7 , який перебував у небезпечному для життя стані, та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_3 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.

В цій частині діяння ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 135 КК України, як умисні дії, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для житті стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності. Також повідомив, що наслідки закриття кримінального провадження з вищевказаної підстави йому зрозумілі, клопотання просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання ОСОБА_3 з підстав, зазначених у клопотанні, та просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_4 висловив думку щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності по епізоду обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності, та не заперечив проти задоволення відповідного клопотання.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули, зокрема, такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом ст. 49 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 цього Кодексу строків не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Встановлено, що ОСОБА_3 , зокрема, обвинувачуються у вчиненні ним 29 травня 2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України.

Санкція ч.1 ст. 135 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції закону на даний час) діяння, передбачене ч.1 ст. 135 КК України, є нетяжким злочином.

Судом з`ясовано, що на даний час минув встановлений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Так, протягом вказаного строку та до цього часу відсутні докази того, що ОСОБА_3 притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину, останній не ухилявся від досудового слідства та суду, перебіг давності не зупинявся та не переривався.

З огляду на викладене, наявні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 135 КК України на підставі ст.49 КК України.

Крім того, з метою недопущення порушення принципу презумпції невинуватості, а також вимог щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, зважаючи на те, що у випадку звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, судом постановлюється ухвала, а не вирок суду, а тому вина обвинуваченого в інкримінованому правопорушенні в даному випадку не підлягає обов`язковому встановленню та доведенню відповідними доказами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, а також позицію учасників провадження, які підтримали клопотання, а тому суд приходить до висновку, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 135 КК України слід закрити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі наведеного, відповідно до п. 2 ч.1 ст.49 КК України, керуючись п.1 ч.2 ст. 284, ст. 285, 286, 288, 372, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 135 Кримінального кодексу України на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження №0000254 в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 Кримінального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Хорошівський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1