печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у розгляді провадження № 757/19783/25-к за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.04.2025,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшов на розгляд відвід заявлений ОСОБА_3 слідчому судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у розгляді провадження № 757/19783/25-к за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.04.2025.

ОСОБА_3 обґрунтовує заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 тим, що остання відмовила у задоволенні попередньої скарги заявника, що, на його думку, свідчить про наявність упередженого ставлення та викликає обґрунтовані сумніви в неупередженості судді.

Заявник в судовому засіданні заяву про відвід підтримав, просив її задовольнити та відвести слідчого суддю від розгляду скарги.

Представник Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином.

Слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином.

Зважаючи на те, що учасники судового провадження повідомленні про розгляд заяви про відвід слідчого судді та враховуючи основоположні принципи кримінального провадження такі як диспозитивність, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також змагальність сторін, слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті заяви без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Разом з тим, підстави на які посилається скаржник, такі як відмова у задоволенні попередньої скарги заявника, не можуть лягти в основу обґрунтованості мотивів відводу слідчого судді від участі у розгляді скарги, а вказують на незгоду із процесуальними рішеннями слідчого судді.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.

За таких обставин заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від участі у розгляді провадження № 757/19783/25-к за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.04.2025 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1