УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , під час розгляду у судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000843 від 05.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000843 від 05.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Одеської обласної прокуратури.

Обставини вчинення кримінального правопорушення викладені слідчим письмово у клопотанні.

Так, слідчий у клопотанні зазначає, що у зв`язку з невідкладним випадком пов`язаним з безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а також з метою відшукування речей та предметів, що зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, згідно ч.3 ст.233 КПК України, 05.08.2025 в житлі та підсобних спорудах за місцем фактично мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено наступне:

- мобільний телефон марки «Nokia» моделі «С5-00» в корпусі чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон марки «Sigma» моделі «X-style 31 Power» з картою пам`яті microSD загальним об`ємом 2 гігабайти, ІМЕІ-1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Nokia» моделі «3110c» в корпусі чорного кольору з ІМЕІ: НОМЕР_4 , з SIM-картою оператору «Djuice» № НОМЕР_5 з сім-картою та картою пам`яті microSD загальним об`ємом 2 гігабайти;

- мобільний телефон марки «Redmi» моделі «A3» в корпусі чорного кольору з SIM-картою з № НОМЕР_6 , з ІМЕІ-1: НОМЕР_7 , ІМЕІ-2: НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон марки «Redmi» моделі «9» в корпусі зеленого кольору з SIM-картою з № НОМЕР_9 , з ІМЕІ-1: НОМЕР_10 , ІМЕІ-2: НОМЕР_11 ;

- скретч карта (пластикова картка від SIM-карти) мобільного оператору ТОВ «лайфселл» з номером телефону НОМЕР_12 .

Надалі, вище перелічені речі, предмети були у відповідності до ст.98 КПК України, на підставі винесеної постанови визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідча звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені мобільні телефон, містять відомості про вчинення кримінальних правопорушень.

Слідчий надав заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити посилаючись на обставини викладені письмово, у зв`язку із службовою зайнятістю просив розглянути у його відсутності.

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 на електронну пошту суду направив письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні, окремо зазначив, що клопотання слідчого не відповідає вимогам КПК України, оскільки слідчим не зазначені власники вилученого майна. Так, разом із підозрюваним проживали ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким належать частина вилучених мобільних телефонів, останні не мають жодного відношення до кримінального правопорушення. Зауважив, що огляд телефонів не проведено, експертизи не призначені. У зв`язку з необґрунтованістю клопотання просив відмовити у його задоволенні .

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення захисника, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з клопотання та доданих матеріалів, останнє не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим при складанні клопотання про накладення арешту на майно не дотримані вимоги п.3 ч.2 ст.171 КПК України, оскільки у матеріалах, долучених до клопотання відсутні будь-які факти, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінально процесуального закону, до клопотання не було додано доказів кому належить тимчасово вилучене майно, з урахуванням наданих захисником заперечень, щодо належності такого майна співмешканцям ОСОБА_3 , а саме вилучених під час обшуку мобільних телефонів, контактних номерів телефонів власників та/або їх представників.

Вказані обставини унеможливлюють в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання, викликати у судове засідання власників тимчасово вилученого майна та прийняти рішення по суті.

Крім того, на думку слідчого судді клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, з огляду на таке: слідчим в клопотанні не було наведено відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучені мобільні телефони, посилання їх причетності до кримінального провадження №0000843 від 05.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України та, як наслідок, його відповідності критеріям, передбачених ч.1 ст.98 КПК України для речових доказів.

Крім того, слідчим до клопотання не долучено документів щодо здійснення огляду вилучених мобільних телефонів.

Разом з тим, звертаючись до слідчого судді з даним клопотання слідчий не долучив копію ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

За таких підстав, у даному кримінальному провадженні, на даному етапі його розслідування, клопотання слідчого не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст.171 КПК, з урахуванням відсутності в клопотанні належного обґрунтування підстав та мети для накладення арешту.

На переконання слідчого судді, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власників/володільців майна.

Відтак, оскільки за винятком викладених у даному клопотанні фактичних обставин даного кримінального провадження таке клопотання містить відповідні норми законодавства, якими регламентується порядок та підстави накладення арешту майна, між тим останнє не містить належного обґрунтування, яке б давало підстави для висновку про відповідність вилученого майна категорії речових доказів, а також яке б свідчило про наявність необхідності в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000843 від 05.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1