УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1338/25

15 травня 2025 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Костопіль в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинувальним актом №0000189 від 11 серпня 2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Городок Хмельницької області, громадянина України, українця, із неповною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, у військовому званні «солдат», раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 (дистанційно)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.1 ст.1, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, 17 липня 2023 року близько 07 години 30 хвилин (точніше досудовим розслідуванням не встановлено, однак саме в цей час виявлено його відсутність на військовій службі) самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , відправившись в невідомому напрямку, де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби та обов`язки військової служби не виконував до 19 жовтня 2024 року, після чого повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, у порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.1 ст.1, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану 29 жовтня 2024 року близько 08 години 00 хвилин, без поважних причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , відправившись в невідомому напрямку, де проводив службовий час на власний розсуд не пов`язаний із проходженням військової служби до 10 години 50 хвилин 12 березня 2025 року, тобто до часу коли він затриманий працівниками Державного бюро розслідувань, при цьому виявивши бажання у подальшому проходити військову службу.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

До судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 , заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України, у зв`язку із бажанням повернутись до військової частини для проходження військової служби та наданням згоди командування військової частини НОМЕР_3 на продовження служби останнім.

В судовому засіданні захисник заявлене клопотання підтримав, просив його задоволити.

Обвинувачений в судовому засіданні клопотання захисника підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки він має намір продовжити військову службу.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження і пояснив, що обвинувачений фактично повторно вчинив кримінальне правопорушення, що позбавляє можливості звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підстав ч.5 ст.401 КК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та перевіривши мотиви клопотання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, зокрема Законом України №4024-IX від 29.10.2024 затверджено Указ Президента України від 28.10.2024 №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Тобто, воєнний стан в Україні діє на цей час.

Відповідно до вимог Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частиною 5 ст.401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно зі ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 виявив бажання продовжити військову службу, має намір повернутися до своєї або іншої військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби, має необхідні якості військовослужбовця, висловив готовність приймати участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районі ведення бойових дій.

Також судом встановлено, що командуванням військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України надано письмову згоду за №3/28/12-9920 від 14.05.2025 на продовження проходження військової служби в Збройних Силах України солдатом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаній частині.

Крім того встановлено, що ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та у вчиненому розкаявся, раніше не судимий, став на шлях виправлення.

При цьому суд не приймає до уваги доводи обвинувачення про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із повторністю вчинення кримінального правопорушення, оскільки обидва випадки самовільного залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , вчинені останнім, як особою, яка раніше не судима.

Так, згідно зі статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Вказаний принцип презумпції невинуватості закріплений і в ст.17 КПК, а саме особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

При цьому, ч.5 ст.17 цього Кодексу визначає, що поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Враховуючи наведене і ту обставину, що на даний час відсутні вироки, які набрали законної сили, щодо засудження ОСОБА_3 за ст.407, то обвинуваченого слід вважати таким, що вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене вказаними нормами КК.

З огляду на викладене, та враховуючи наявність нагальної потреби щодо посилення захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України в умовах збройної агресії з боку російської федерації, суд дійшов висновку, що обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ч.5 ст.401 КК України необхідно звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України на підставі ч.5 ст.401 КК України.

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 утримується під вартою у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», а відтак, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 слід скасувати та звільнити останнього негайно з-під варти в залі суду.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ч.5 ст.401, ч.5 ст.407 КК України, ст.ст.284-286, ч.3 ст.288 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 11 серпня 2023 року за обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України закрити.

Зобов`язати ОСОБА_3 невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України для продовження проходження військової служби.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1