Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3842/22
Провадження № 1-кп/279/442/25

У ХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000371 від 10.07.2022 р., відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Потсдам Німеччина, громадянина України, працюючий фізичною особою підприємцем, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , маючий на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Коростенського міськрайонного суду Житомирської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, внесеному до ЄДРДР за №0000371 від 10.07.2022 року.

Ухвалою суду від 21.02.2025 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення від 04 березня 2025 року, укладеною між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , згідно якої, сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1ст. 286-1 КК України та узгоджують вид і розмір покарання з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, особу підозрюваного та інших обставин кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений щиро кається, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, вперше вчинив злочин, добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, що є обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України.

Керуючись ст.69 КК України, сторони врахувавши наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, погодились на призначення ОСОБА_4 основного покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000, 00 грн., із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк три роки.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти затвердження зазначеної угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 04 березня 2025 року, оскільки застосування ст.69 КК України не в повній мірі відповідає вимогам КПК України, як і укладення угоди про примирення за данною статтею КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди з обвинуваченим, пояснив, що завдана йому шкода відшкодована в повному обсязі, будь-яких претензій до обвинуваченого він не має, просив суд затвердити угоду про примирення.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначити йому узгоджену міру покарання. Просив долучити до матеріалів справи характеризуючи обвинуваченого дані.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, вказавши, що він беззастережно визнає вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286-1КК України, щиро розкаюється, відшкодував завдані потерпілому збитки та погоджується на призначення покарання відповідно до умов угоди.

Вислухавши думку прокурора, потерпілих, захисника, обвинуваченого та перевіривши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно дост. 468 КПКу кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди.

У відповідності до ст. 474 КПК України, після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про затвердження угоди про визнання винуватості чи відмову у затвердженні у разі встановлення підстав, передбачених ч.7ст.474 КПК України.

Відповідно до положень ч.7ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 286-1КК України, яка передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України, є нетяжким злочином, що свідчить про можливість укладення угоди про примирення у кримінальних провадженнях такої категорії. Водночас, зазначений злочин передбачений розділом ХI КК України «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту», та має двооб`єктний склад, а саме: безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286 КК України, а також його обов`язковим об`єктом виступає життя і здоров`я особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», прийнятим ВР України 16.02.2021 року, з метою більш жорстокого дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху,КК України доповнено ст. 286-1, санкція якої передбачає більш суворе покарання, ніж санкція ст. 286 КК України.

Таким чином, законодавцем виокремлено в окремий склад кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю порівняно з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1ст. 286 КК України. Для задоволення інтересу суспільства (публічного інтересу), який полягає у суворому покаранні осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Вказане кримінальне правопорушення відноситься до злочинів проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що передбаченні розділом ХІ Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», суд приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, окрім іншого, має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається.

Зокрема затвердження таких угод не допускається у справах про злочини, передбачені розділом XI "Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту".

Отже, при укладенні угоди про примирення потерпілого з підозрюваним сторонами не враховано, що основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 286-1КК України- є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, за яких до ОСОБА_4 не можуть бути застосовані імперативні норми кримінального закону, що виключає можливість укладення угоди відповідно до вимог чинного законодавства.

Окрім цього відповідно до ч.2 ст.65 КК України при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Зі змісту зазначених вище положень вбачається, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

В угоді про примирення сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Проте, приписи ст.69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто для застосування положень ст.69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Враховуючи зазначені в угоді обставини, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання є занадто м`яким та таким, що не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

За вказаних обставин умови угоди суперечать вимогам Кримінального кодексу України, не відповідають інтересам суспільства, що є підставою для відмови в затвердженні угоди про примирення, відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.474 КПК України.

Враховуючи положення ст. 474 КПК України судове провадження продовжується у загальному порядку.

Також суд звертає увагу, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається (ч.8ст. 474 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 474 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди про примирення укладеної 04 березня 2025 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000371 від 10.07.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України,- відмовити.

Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України продовжити в загальному порядку, в зв`язку з чим провести підготовче судове засідання згідно вимог ст. 314 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7