Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8862/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/582/25
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 09 жовтня 2025 року,-

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 до 09.10.2025 року.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, котрі станом на час розгляду клопотання не зменшились.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцезнаходженням військової частини НОМЕР_1 .

Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права; неповним з`ясуванням обставин, що мають значення по справі; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними; невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що його підзахисний має постійне місце проходження військової служби, є майором Збройних Сил України, є несудимою особою, працевлаштований, під час досудового слідства не надав жодних підстав вважати можливим, що він будь-яким чином буде ухилятися від суду, від виконання процесуальних обов`язків, впливати на свідків, а тим більше вчиняти нові злочини.

Зазначає, що ОСОБА_6 не вчиняв зґвалтування чи будь-яких інших дій щодо потерпілої.

На думку захисника, в додатках до клопотання про обрання запобіжного заходу відсутні будь-які докази вчинення зґвалтування, жодний із допитаних свідків не був очевидцем інкримінованого злочину, і фактично все обвинувачення ґрунтується лише на показах малолітньої потерпілої.

Вказані обставини щодо необґрунтованості повідомлення про підозру не були належним чином оцінені слідчим суддею, що призвело до помилкового застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Твердить, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які прямі докази які би вказували на вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

Навпаки, наявний в матеріалах судової справи медичний висновок повністю спростовує факт наявності тілесних ушкоджень або подію проникнення в тіло малолітньої потерпілої.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирський області здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001388 від 11.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

12.08.2025 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 152 КК України: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Іванівка, Житомирського району, Житомирської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , ВЧ НОМЕР_2 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому.

На думку колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке класифікується як особливо тяжкий злочин, та за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються доказами.

Так, зокрема обґрунтованість підозри підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.08.2025;

- протоколом обшуку від 11.08.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 11.08.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 11.08.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 11.08.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 12.08.2025;

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису від 11.08.2025;

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з практики Європейського Суду з прав людини випливає, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Докази долучені до клопотання свідчать, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України.

Наведені захисником відомості в апеляційній скарзі, так і доводи підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду не спростовують даних, що ОСОБА_6 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відсутність тілесних ушкоджень у потерпілої за актом СМЕ №1697 не свідчить про необґрунтованість підозри, оскільки судово-медична експертиза ще не проведена, питання про можливість здійснення статевого акту з потерпілою з врахуванням фактичних обставин підозри, врахування фізіологічних даних потерпілої та підозрюваного експертами не вирішувалося з попередженням експерта про кримінальну відповідальність, а тому вказані доводи захисту є передчасними.

Слідчий суддя також достатньо обґрунтував свої висновки про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує; ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілу, яка є малолітньою та проживає з ним, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з цими висновками погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими та законними висновки слідчого судді про наявність достатніх підстав, згідно вимог ст. 194 КПК України для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи сторони захисту про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місце проходження служби, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки перебуваючи у військовій частині, яка є закритим військовим об`єктом, в період дії воєнного стану, який охороняється, відсутня можливість здійснення за підозрюваним дієвого контролю Національною поліцією, яка відповідно до ст. 181 КПК України виконує ухвалу про домашній арешт.

Таким чином, вирішуючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність, на час прийняття, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та неможливості на даний час у застосуванні менш суворого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги, також не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному Рибачку - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: