Провадження № 1-кс/947/6660/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000424 від 29.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором в рамках кримінального провадження № 0000424 від 29.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_2 ключ від вказаного автомобіля.

У судовому засіданні -

Прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 оголосив подане клопотання, його вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що автомобіль було повернуто ОСОБА_4 під розписку у користування.

Адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на долучене нею письмове заперечення. Просила відмовити у задоволенні клопотання. У письмовому запереченні адвокат ОСОБА_5 зазначила, що протокол огляду вилученого транспортного засобу відсутній. В матеріалах справи міститься виключно протокол обшуку автомобіля, який свідчить, що в ході проведення обшуку жодного предмету віднайдено не було. Відтак, не вдається можливим зрозуміти, з яких саме підстав та фактичних обставин сторона обвинувачення зробила висновок про причетність даного транспортного засобу до обставин вчинення кримінального правопорушення. Жоден з документів, що долучений до матеріалів клопотання про арешт не доводять причетність до вчинення кримінальних правопорушень, а тому стандарт доказування «обґрунтована підозра» не є досягнутим, що унеможливлює застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешту майна.Статусу підозрюваного ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження не має. Відтак, викладені у клопотанні про арешт майна доводи «обґрунтованості підозри» не є достатніми для застосування арешту вилученого майна та є такими, що не відповідають стандарту доказування «обґрунтована підозра». Слідчий у своєму клопотанні вказує як на необхідність арешту вилученого транспортного засобу на подальше відшкодування завданих збитків третім особам. Однак, в рамках такого кримінального провадження, відповідно до долучених матеріалів, відсутні потерпілі особи та відсутні подані цивільні позови. Отже, відсутні підстави для застосування арешту вилученого транспортного засобу. Слідчий під час проведення обушку явно вийшов за рамки винесеної ухвали слідчого судді, адже слідчим суддею було надано дозвіл лише на обшук такого автомобіля, а не на його вилучення. Однак, після того як співробітниками правоохоронних органів не було віднайдено у автомобілі жодної речі, яка б їх цікавила, оперуповноважений, навіть не слідчий, що проводив обшук, повідомив про вилучення такого транспортного засобу. На прохання адвоката повідомити причини такого вилучення, слідчий довгий час не міг вказати, яка ж саме підстава. Після отримання телефонної поради від іншої особи, слідчий вже ж таки вказав на необхідність проведення експертних досліджень транспортного засобу, адже не було змоги долучити спеціаліста для огляду такого транспортного засобу. Ознайомившись з самим клопотанням та доданими до нього матеріалами, можна прийти до висновку, що при поданні орган досудового розслідування так і не зміг визначитись з метою накладення арешту. Така мета змінюється в залежності від ситуації та складенню різних документів. Вищевказане в сукупності свідчить, що органом досудового розслідування наразі фактично здійснюється безпідставне утримання майна, що в свою чергу порушує право власності ОСОБА_4 .

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також приймаючи до уваги письмове заперечення представника власника майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000424 від 29.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що на поточний момент на території міста Одеси та Одеської області діє організована злочинна група, члени якої керуючись корисливими мотивами, направленими на особисте збагачення, здійснюють протиправну діяльність, направлену на заволодіння шахрайським шляхом (зловживаючи довірою) грошовими коштами громадян у особливо великих розмірах. Відповідно до матеріалів кримінального провадження група осіб, орендують приміщення, які переобладнують під офіси (колл-центри), де розміщують необхідну комп`ютерну техніку для здійснення телефонних дзвінків громадянам країн Європи за допомогою Sip-телефонії.

Надалі, за допомогою наявної інформації про власників рахунків, учасники групи, використовуючи електронні кабінети клієнтів системи онлайн-банкінгу різних банківських установ, здійснюють перерахування грошових коштів громадян на заздалегідь підготовлені рахунки підставних осіб. З метою конспірації своєї злочинної діяльності та недопущення її викриття правоохоронними органами учасники групи використовують платформи, функціонування яких спрямовано на повну анонімізацію транзакцій у мережі блокчейн.

Так, сторона обвинувачення у клопотанні зазначає, що в ході проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетні ряд осіб до числа яких належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має у власності автомобіль «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 .

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 здійснює протиправну діяльність у приміщеннях, які обладнані під колл-центр та безпосередньо у вказаних приміщеннях розміщується комп`ютерна техніка яка пристосована для вчинення кримінальних правопорушень, направлених на вчинення шахрайства.

Зважаючи на вказані факти, слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси за клопотанням слідчого було надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, 08.05.2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку вказаного автомобіля марки «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 було вилучено безпосередньо автомобіль «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 та ключ від вказаного автомобіля.

Слідчий просить накласти арешт на вказаний транспортний засіб з метою подальшого імовірного відшкодування збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення та збереження речових доказів в рамках кримінального провадження.

Як вбачається з реєстраційної картки ТЗ автомобіль «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 про підозру не повідомлено.

Більш того, в рамках провадження відсутні потерпілі, не заявлено цивільні позови на відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, що розслідується в рамках провадження, а тому даний транспортний засіб, навіть, у випадку повідомлення ОСОБА_4 про підозру в рамках провадження, вочевидь наразі не може бути використано з метою відшкодування збитків, завданих в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення не зазначено та необґрунтовано, що вилучений в ході проведення обшуку транспортний засіб відповідає хоча б одному із вищевказаних критеріїв, відсутнє також обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, що позбавляє можливості перевірити відповідність вилученого майна категорії речових доказів. Сторона обвинувачення в клопотанні лише формально посилається на норми кримінального процесуального законодавства.

Крім цього, як вбачається з ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, обшук автомобіля «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 надавався стороні обвинувачення з метою відшукання та вилучення наступного: електронних носії інформації (жорстких та оптичних дисків, флеш-накопичувачів, тощо), електронних пристроїв, комп`ютерної техніки, ноутбуків, планшетів, мобільних телефонів, сім-карт, банківських карток, речей/предметів/документів, які могли використовуватися під час вчинення кримінального правопорушення направленого на заволодіння грошовими коштами громадян шахрайським шляхом, необлікованих грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, предметів вилучених з цивільного обігу.

При цьому, як вбачається з протоколу обшуку, під час обшуку автомобіля «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 таких речей відшукано не було, натомість необґрунтовано вилучено сам транспортний засіб.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, оскільки в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а також стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про арешт майна слід відмовити, а вилучене майно повернути осіб у якої його було вилучено.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000424 від 29.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України відмовити.

На підставі пункту 2 частини 1 статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно в ході обшуку 08.05.2025 року автомобіля марки «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 , а саме: автомобіль марки «Mercedes-Benz S450», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN): НОМЕР_3 та ключ від вказаного автомобіля - повернути особі, у якої його було вилучено.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1