Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/569/21
Провадження № 1-кп/499/2/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Іванівка Березівського району Одеської області матеріали кримінального провадження №0000187 від 18.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Богунове Іванівського району Одеської області, яка має вищу освіту, заміжньої, маючої на утриманні 4 дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, працюючої викладачем Іванівської дитячої музичної школи імені М.Л. Огренича) у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Пред`явлене обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду у повному обсязі, такого змісту.

17.10.2020, приблизно о 17:00 год, маючи відповідне право керування транспортним засобом, водій ОСОБА_4 керувала технічно справним автомобілем марки «Hyundai» моделі «Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснювала рух по другорядній дорозі, яка з`єднує автодороги, що по вул. Г. Кузьміна та вул. Шевченка, смт. Іванівка, Березівського району, Одеської області.

Рухаючись по другорядній дорозі та наближаючись до нерівнозначного перехрестя з головною дорогою по вул. Шевченка, смт. Іванівка Березівського району Одеської області, ОСОБА_4 , будучи неуважною, не врахувавши дорожню обстановку, виконуючи поворот праворуч, в порушення п.п. 2.3 б), 12.1, 12.2, 12.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг, не надала дорогу транспортному засобу «Suzuki Lets 2», під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі вул. Шевченка та наближався праворуч, виїхала на його смугу руху, внаслідок чого створила небезпеку для руху водію мопеда та допустила зіткнення передньою правою частиною автомобіля марки «Hyundai» моделі «Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 із передньою лівою боковою частиною мопеду «Suzuki Lets 2», під керуванням ОСОБА_6 .

За результатами дорожньо-транспортної події водій «Suzuki Lets 2» ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна правого колінного суглобу та правої стопи, закритий косий перелом верхньої третини правої великогомілкової кістки, закриті осколкові переломи ІІ-ІЛ-ІV плеснових кісток правої стопи, які призвели до тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше ніж 21 день) та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, водій ОСОБА_4 допустила порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.1, 12.3, 16.11. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також: особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 16.11 «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобом, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.»

Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.1, 12.3, 16.11 «Правил дорожнього руху» України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судових дебатах прокурор вважав вину ОСОБА_4 доведеною, просив визнати її винною.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення заперечила та показала суду, що 17.10.2020 року приблизно о 17-18 год., в світлий час доби, вона рухалася з провулку Кузьміна до вул. Шевченка в смт. Іванівка, керуючи автомобілем Hyundai Accent д/н НОМЕР_1 . Перед здійсненням маневру повороту з провулку на вулицю, а саме на праву сторону за ходом її руху, вона зупинила автомобіль, оскільки на перехресті росло дерево, яке загороджувало огляд ділянки дороги, впевнилася що ні з ліва ні з права не видно жодних транспортних засобів, здійснила поворот, виїхала на вулицю Шевченка, проїхала 2 метри зі швидкістю 4-5 км/год та відчула удар об автомобіль і побачила з місця водія як з права на ліво через капот та частково кришу машини перелетів потерпілий. Також відзначила, що мопед обвинуваченого по діагоналі скотився на ліву сторону за її ходом руху. Вважає, що потерпілий ОСОБА_6 не їхав ні по правій стороні за ходом його руху, ні по середині дороги, бо тобі б зіткнення не відбулося.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні, щодо обставин ДТП показав таке: близько 17-18 год. дня в жовтні місяці, керуючи мопедом Suzuki Lets 2 б/н, їхав по вул. Шевченка в смт. Іванівка з півночі на південь по правій за ходом руху полосі руху приблизно по середині полоси, на узбіччі в цей час стояла жінка з дитиною та він на них відволік свою увагу, після чого відразу відбулося зіткнення передньою частиною його мопеду, а саме вилкою з колесом та передньою частиною автомобілю обвинуваченої ОСОБА_4 Hyundai Accent д/н НОМЕР_1 , яка рухалася йому на зустріч. Зіткнення відбулося чітко посередині державного номерного знаку авто обвинуваченої. Після чого, він перелетів чи то капот чи то весь автомобіль обвинуваченої та опинився на узбіччі з іншої сторони, а його мопед впав на праву сторону біля автомобілю. Також показав, що перед зіткненням швидкість його мопеду становила приблизно 20 км/год, а автомобілю обвинуваченої 5 км/год. Зіткнення відбулося після завершення обвинуваченою маневру повороту та виїзду з перехрестя, а саме коли автомобіль зайняв рівне положення відносно проїзної частини на правій за його ходом руху полосі. На думку потерпілого, місце зіткнення, вказане в схемі ДТП не відповідає дійсності, проте обвинувачена повинна була зупинитися та пропустити його, в такому випадку ДТП вдалося б уникнути. Потерпілий вказав, що в момент ДТП на даному перехресті росло дерево вишні, яке закривало огляд ділянки дороги по вул. Шевченка після перехрестя, тому обвинувачена зважаючи на це, повинна була зупинити свій транспортний засіб задля впевненості у безпечності виїзду на вул. Шевченка з т-побідного перехрестя.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що стояв на вулиці та був очевидцем як виїжджає машина і вдарила мопед; водій перелетів через капот і упав далі його хвіртки приблизно на 4 метра вперед, а мопед упав навпроти його хвіртки. Зіткнення відбулося на перехресті. Ворота його знаходяться прямо на перехресті, а хвіртка трохи далі. Підтвердив, що в схемі ДТП зазначені вірні дані та схема складалась вже після того як машина від`їхала від місця зіткнення та припарковалась в іншому місці. Вказав, що машина виїхала на другорядну дорогу, на полосу руху мопеду. Подряпини на асфальті це сліди мопеду. Вказав також, що мопед після падіння прокотився не назад, а вперед.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що водій мопеду рухався по свій смузі руху, а автомобіль, не закінчивши до кінця поворот праворуч, здійснив зіткнення з мопедом, внаслідок удару водій мопеду улетів в кювет. Зіткнення між транспортними засобами відбулось по дотичній і мопед після падіння посунувся по асфальтному покритті вперед по руху мопеду, а не назад. Водій мопеду рухався по свій смузі руху, а водій автомобіля здійснював маневр з другорядної дороги та виїжджав також на другорядну. Автомобіль контактував з мопедом лівою частиною бамперу. Щодо слідів на асфальтному покритті вказує, що сліди могли залишити також якісь запчастини мопеду.

Свідок ОСОБА_9 , будучи допитаним в судовому засіданні, вказав щодо обставин ДТП таке: під`їжджаючи до перехрестя побачив ОСОБА_10 , який махав, щоб він не їхав далі, проте ОСОБА_9 не зміг зайняти крайнє праве положення, бо там була якась купа зі сміттям та піском, тому став зліва, вийшовши з машини побачив, що за перехрестям стоїть автомобіль, лежить мопед та потерпілий. Між перехрестям та машиною ОСОБА_11 було ще місце для того, щоб зайшла його машина Део. З правої сторони було дерево, яке обмежувало видимість повністю. Мопед лежав зліва на узбіччі дороги своєї смуги руху, а машина стояла приблизно на середині. Після ДТП транспортні засоби (автомобіль та мопед) були переміщені, бо автомобіль на той момент створював загрозу для нової транспортної пригоди. Було багато уламків від мопеду та, наче, як від якогось металевого предмету, можливо, ножки, були подряпини на асфальтному покритті. Усі уламки мопеду були прибрані з місця ДТП. Водій мопеду після ДТП лежав на узбіччі по ходу руху мопеду. Відстань між місцем ДТП і перехрестям була приблизно 6-7 метрів, але не менше. Подряпини були видно до того як автомобіль перемістили в безпечне місце та такі подряпини були з лівого боку від передньої частини машини. Між зіткненням і тим, як ОСОБА_9 став свідком ДТП пройшло не більше двох хвилин, водій автомобіля вже вийшла з машини.

Судом також досліджено такі письмові докази:

-протокол огляду місця події від 17.10.2020 року, згідно якого в присутності понятих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , водія ОСОБА_4 з використанням фотографування проведено огляд ділянки проїзної частини дороги в межах т-образного перехрестя смт. Іванівка Березівського району Одеської області, де відбулась ДТП. Огляд проводився в суху погоду, покриття асфальту сухе, без опадів при штучному освітлені. Проїзна частина дороги у напрямку від вулиці Кузьміна має два напрямки руху з однією смугою на кожному шириною 2,85м. Лінії дорожньої розмітки відсутні. Спосіб регулювання на цій ділянці відсутній. Положення транспортних засобів на місці: Hyundai Аccent, білого кольору, НОМЕР_1 , на узбіччі дороги поблизу садиби №64 вул. Шевченко; мопед Suzuki Lets 2 чорного кольору - подвір`я №41 по вул. Шевченко. Сліди шин відсутні. Сліди гальмування відсутні. Сліди зіткнення з навколишніми предметами не встановлені, певні подряпини на асфальтному покритті 1,20 м. довжиною на смузі руху мопеду. Обривки одягу, сліди крові під час огляду не виявлені. До протоколу додано план-схему місця події, фото з місця події.

- схема ДТП, на якій вказано: 1- розташування, відігнаного з місця ДТП автомобіля Hyundai accent, який знаходиться на правому узбіччі дороги у напрямку його руху; 2 - напрямок руху автомобіля Hyundai Аccent, з якого слідує, що автомобіль виїжджав з перехрестя на вулицю Шевченко в напрямку зі сходу, повертаючи на північ; 3 - сліди пошкодження асфальтного покриття.; 4 - напрямок руху мопеда, який рухався з півночі на південь по вулиці Шевченко; 5 - опору ЛЕП №174; 6 - бордюр; 7 - місце зіткнення транспортних засобів, яке більш наближене до смуги руху мопеду.

Допитаний у судовому засіданні слідчий ОСОБА_12 показав суду, що схему ДТП було складено вірно, при цьому місце зіткнення транспортних засобів він вказав виходячи з показів свідків, оскільки на момент проведення огляду та складання схеми ДТП інших даних у нього не було. Постанова про проведення експертизи складалась ним, вихідні дані брались із матеріалів кримінального провадження. Зазначив, що по праву сторону від водія автомобіля було дерево, проте він його не малював, оскільки з ним контактування не було. Заміри робили поняті, оскільки вони є незаінтересованими особами. Сліди на асфальті, на думку свідка, були схожі на сліди самого мопеду.

- висновок експерта технічного стану транспортних засобів № 708-А від 19.11.2020 року, згідно якого рульове керування, ходова частина та гальмова система автомобіля Hyundai Аccent, номерний знак НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди, знаходилися в працездатному стані та дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі. До висновку додана ілюстративна таблиця з зображеннями автомобіля Hyundai Аccent номерний знак НОМЕР_1 .

- висновок експерта № 710-А від 17.11.2020 року, згідно якого рульове керування, ходова частина та гальмова система мопеда Suzuki Lets 2 на момент виникнення цієї пригоди, знаходилися в працездатному стані та дозволяли водію мопеда контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі. До висновку додана ілюстративна з зображеннями мопеда Suzuki Lets 2.

-висновок експерта № 709-А від 30.11.2020 року, за яким кут між повздовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контакту орієнтовно був 110…120 градусів, при відліку кута повздовжньої осі автомобіля Hyundai Аccent проти ходу годинникової стрілки до повздовжньої осі мопеда Suzuki Lets 2. До висновку додана ілюстративна таблиця з зображеннями автомобіля Hyundai Аccent номерний знак НОМЕР_1 та мопеда Suzuki Lets 2, їх взаємне розташування в момент первинного контактування, разом з тим на питання на якому місці дороги сталося зіткнення транспортних засобів експерт надав відповідь що провести дослідження та вирішення зазначеного питання не є можливим з причин, зазначених в дослідницькій частитні до зазначеного питання .

- висновок експерта №21-2568 автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобіля Hyundai Аccent номерний знак НОМЕР_1 та мопеда Suzuki Lets 2, складений 17.05.2021 року, відповідно до якого в даній дорожньо-транспортній ситуації водії автомобілю Hyundai Аccent номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , при виїзді з другорядної дороги повинна була надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі незалежно від напрямку їх подальшого руху, що регламентовано вимогами п. 16.11 Правил дорожнього руху України, мала можливість запобігти дану подію шляхом виконання в односторонньому порядку вимог п. 16.11 ПДР України, її дії створювали достатні умови для настання ДТП і перебували в причинному зв`язку з її настанням. В умовах даної ДТП водій мопеда Suzuki Lets 2 ОСОБА_6 з моменту коли він мав об`єктивну можливість виявити автомобіль Hyundai Аccent номерний знак НОМЕР_1 , який виїжджав з другорядної дороги на головну, повинен був розцінити дорожню обстановку як небезпечну для руху і негайно вжити заходів для зменшення швидкості керованого транспортного засобу аж до зупинки, що регламентовано п. 12.3 ПДР України; в умовах події ОСОБА_6 не мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем Hyundai Аccent шляхом зниження швидкості руху аж до зупинки, то з технічної точки зору в його діях невідповідностей вимогам ПДР України, які перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події не вбачається.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтвердив висновки проведеної експертизи при цьому повідомив суд, що проводив експертизу по матеріалам кримінального провадження та з постанови слідчого, де були відзначенні вихідні дані, в тому числі, і місце зіткнення транспортних засобів, а саме що зіткнення сталося на перехресті, відображене в схемі ДТП, яка є додатком до протоколу огляду, тобто без врахування висновку експерта № 709-А від 30.11.2020 року відповідно до якого вирішити питання на якому місці дороги сталося зіткнення транспортних засобів не є можливим.

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.10.2022 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 , та яким встановлено, що ОСОБА_9 розповів, що в день ДТП приблизно о 16.00 або 17.00 годині він їхав на автомобілі «Део», яким він керував по провулку який з`єднує вулиці Кузьміна та Шевченко в напрямку вулиці Шевченко. Крім нього в автомобілі більше нікого не було. В цей час він побачив на проїзній частині вулиці ОСОБА_14 , який подавав йому руками знаки, щоб він зупинив автомобіль, що він і зробив. Вийшовши з автомобіля, пішов на вулицю Шевченко подивитися, що сталося і побачив на дорозі вулиці Шевченко автомобіль «Хюндай» білого кольору, з якого вийшла ОСОБА_15 та мопед на узбіччі, на дорозі лежав ОСОБА_16 . Далі він посадив ОСОБА_16 до свого автомобіля, щоб відвезти його у відділення швидкої допомоги. В автомобілі ОСОБА_16 в присутності ОСОБА_15 сказав, що всі свої, він не хоче викликати поліцію і після цих слів ОСОБА_17 вирішила убрати свій автомобіль з місця ДТП. Зробила це вона також з метою запобігти можливим подальшим зіткнення з іншими транспортними засобами. Далі він відвіз ОСОБА_16 у відділення швидкої допомоги. Зазначив, що при виїзді з провулку на проїзну частину вулиці Шевченко з правої сторони була погана оглядовість із-за дерева, якого на теперішній час вже немає. До протоколу додана схема та диск з місця проведення слідчого експерименту.

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.10.2022 року, проведеного за участю обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_18 , яким встановлено, що ОСОБА_4 розповіла, що в день ДТП вона рухалася по провулку в бік вулиці Шевченко при виїзді з провулку на АДРЕСА_2 з правої сторони росло дерево, яке на теперішній час відсутнє, яке закривало огляд на заїзд у двір домоволодіння, розташоване відразу з правої сторони по ходу руху її автомобіля, яким вона керувала. По провулку рухалася ближче до правого краю проїзної частини. Під`їхавши до проїзної частини вулиці Шевченко, зупинила автомобіль. Навпроти на узбіччі біля будинку гралися діти, впевнившись, що з лівої та правої сторони немає перешкод для руху, продовжила рух, здійснила маневр правого повороту, завершила повністю поворот і повільно продовжила рух вперед зі швидкістю біля 2-3 км на годину, не змінюючи напрямку руху. Далі поблизу заїзду у двір домоволодіння АДРЕСА_2 , розташованого по праву сторону по ходу руху її автомобіля, відбулося зіткнення мопеда, яким керував ОСОБА_6 в праву передню частину її автомобіля, траєкторію руху мопеда не бачила у зв`язку з цим показати її не зможе. По зафіксованій траєкторії руху транспортного засобу, на автомобілі «Хюндай» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 було здійснено три заїзди, які фіксувалися за допомогою секундоміру. За результатом чого був встановлений наступний час подолання автомобілем визначеної ОСОБА_4 відстані, який склав: 12,28 секунд, 10,52 секунди, 14,83 секунди. Також при проведенні слідчого експерименту за допомогою рулетки зафіксовано наступне: ширина проїзної частини провулку - 2,64 м, ширина проїзної частини вулиці Шевченко в місці контактування транспортних засобів 5 м (видимої частини проїзної частини - асфальту) 5,86 м ширина проїзної частини, після зняття наносу ґрунту з обох країв проїзної частини за допомогою совкової лопати. До протоколу додана схема та два диски з місця проведення слідчого експерименту.

- протокол проведення слідчого експерименту від 27.11.2022 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , в ході якого ОСОБА_8 розповів, що в день коли сталося ДТП він сидів на лавочці біля будинку ОСОБА_19 . Через деякий час з провулку який розташований навпроти будинку ОСОБА_19 виїхав легковий автомобіль, який без зупинки виїхав на дорогу вулиці Шевченко і повернув направо і відбулося зіткнення з мопедом яким керував ОСОБА_20 . Далі ОСОБА_8 показав місце розташування лавочки, яка знаходиться на вулиці біля забору будинку ОСОБА_19 і навпроти провулку який з`єднує АДРЕСА_2 . З метою фіксації місця розташування лавочки, була заміряна відстань від вказаної лавочки до кута будинку АДРЕСА_2 , яка склала 19,40 м. Далі ОСОБА_8 на пропозицію слідчого показав місце на проїзній частині, де сталося зіткнення автомобіля та мопеду, яке свідком було відмічено крейдою, після чого за допомогою рулетки здійснено замір відстані від місця зіткнення до правого краю проїзної частини яке склало 2,33 мм , а також відстань від місця зіткнення до кута будинку АДРЕСА_2 яка склала 15,40 м. Крім цього місце зіткнення було прив`язано до провулку який з`єднує вулиці Кузьміна та ОСОБА_21 які склали 0,75 м, 3,22 м. 2,48 м. До проведення слідчої дії був залучений автомобіль «Хюндай» реєстраційний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_8 встановив автомобіль в тому місці де він його побачив і виставив боковий інтервал автомобіля по відношенню до правого краю проїзної частини провулку. При замірах за допомогою рулетки було встановлена відстань від початку виїзду на проїзної частини вулиці Шевченко до місця де автомобіль побачив свідок, яка склала 17, 70 м, боковий інтервал від правих коліс до правого краю проїзної частини провулку склав 1 м. Далі за допомогою рулетки була заміряна ширина проїзної частини в місці зіткнення транспортних засобі, яка склала 5, 96 м. ОСОБА_8 повідомив, що швидкість автомобіля була приблизно 25-30 км на годину. Також доповнив, що жінка яка керувала автомобілем при виїзді на проїзну частину подивилася вліво при цьому не пригальмувала і продовжила виконання маневру вправо, також зазначив, що при виїзді на вулицю Шевченко з правої сторони росло дерево, яке обмежувало оглядовість проїзної частини в праву сторону. Свідок повідомив, що швидкість руху мопеду перед зіткненням була приблизно 25 на годину. До протоколу додана схема та диск з місця проведення слідчого експерименту.

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2022 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_7 , яким встановлено, що ОСОБА_7 розповів, що в день ДТП він знаходився на вул. Шевченко біля хвіртки свого домоволодіння. Знаходячись біля хвіртки він звернув увагу, що по проїзній частині вулиці Шевченко з північної сторони на мопеді їде його знайомий ОСОБА_22 , швидкість мопеда була приблизно 20-25 км на годину. В цей же час в провулку який розташований навпроти його будинку в напрямку вулиці Шевченко їхав легковий автомобіль «Хюндай». Автомобіль, не зупиняючись перед виїздом на проїзну частину вулиці Шевченко, виїхав на вулицю Шевченко де сталося зіткнення з мопедом, яким керував ОСОБА_22 по полосі руху ОСОБА_16 . При замірі рулеткою встановлено відстань до краю проїзної частини від хвіртки становить 2, 98 м. Відстань від хвіртки до кута будинку АДРЕСА_2 становить 15,30 м. Далі ОСОБА_7 показав місце, де сталося зіткнення, яке свідком було помічено крейдою. При замірі рулеткою від вказаного місця зіткнення до правого краю проїзної частини становить 2, 33 м. Крім цього, місце зіткнення було прив`язано до провулку який з`єднує вулиці Кузьміна та ОСОБА_21 відстань склала 0,55 м. Ширина проїзної частини в місці зіткнення вказаного свідком становить 5,90 м. До протоколу додана схема та диск з місця проведення слідчого експерименту.

- протокол проведення слідчого експерименту від 24.11.2022 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого ОСОБА_6 розповів, що рухався на мопеді «Хонда Летс2» по своїй правій полосі проїзної частини вулиці Шевченко до себе додому. Далі встановив мопед «ХодаЛетс» на проїзній частині і сказав, що таким був б мопеду до правого краю проїзної частини під час руху, за допомогою рулетки був проведений замір бокового інтервалу який склав 0,80м. В цей час крім нього по проїзній частині не рухались транспортні засоби. Під час руху побачив на правому узбіччі дитину поруч з якою стояла жінка на ім`я ОСОБА_23 , яка мешкає з ОСОБА_24 . Для безпечності руху зманеврував дещо лівіше і продовжив рух прямо. Швидкість його мопеда перед зіткненням була 25км/годину. При замірі рулеткою місця зіткнення до правого краю проїзної частини склала 2,30 м і відстань місця зіткнення до кута будинку №62 по вулиці Шевченка склала 15,70 м. За допомогою рулетки був проведений замір від правого переднього колеса автомобіля «Хюндай» до правого краю проїзної частини відстань склала 2, 75 м, відстань від заднього правого колеса до правого краю проїзної частини склала 1,14 м. Далі була заміряна загальна ширина проїзної частини в місці зіткнення, яка склала 5,96 м. До протоколу додана схема та диск з місця проведення слідчого експерименту.

- висновком експертів № 2670/2671/23-21 від 25.03.2024 року за результатами проведення судової комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи у кримінальній справ №499/569/21, згідно якого свідчення обвинуваченої ОСОБА_4 , що надані нею у протоколі слідчого експерименту від 26.10.2022 року з додатком у виді схеми щодо розташування місця зіткнення автомобіля Hyundai Accent д/н НОМЕР_1 з мопедом Suzuki Lets 2 по ширині проїзної частини вул Шевченка не позбавлені технічної спроможності та не знаходяться у протиріччі з розташуванням слідів, вказаних у протоколі ОМП. Свідчення потерпілого ОСОБА_6 , що надані ним у протоколі слідчого експерименту від 24.10.2022 року з додатком у виді схеми, щодо місця зіткнення автомобіля «Hyundai Accent д/н НОМЕР_1 з мопедом Suzuki Lets 2 не знаходять технічного підтвердження розташуванням слідів, зафіксованих у схемі та протоколі ОМП. Місце зіткнення автомобіля «Hyundai Accent» д/н НОМЕР_1 з мопедом Suzuki Lets 2», відповідно до протоколу та схеми до протоколу ОМП, по ширині вул. Шевченка, розташовувалось на смузі руху автомобіля, попереду пошкоджень асфальтного покриття, вказаних на схемі ОМП під номером 3, по напрямку руху автомобіля. На час зіткнення, автомобіль «Hyundai Accent» д/н НОМЕР_1 знаходився на смузі свого напрямку руху, а мопед «Suzuki Lets 2» рухався по смузі зустрічного руху, безпосередньо перед зіткненням, найбільш ймовірно, розпочав маневр зміщення зі смуги зустрічного напрямку руху на смугу свого напрямку руху.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_25 підтвердив висновки експертизи. Крім того, вказав, що в справі, яка надійшла на експертизу вказано, що зіткнення сталося на смузі руху мопеду, проте коли були досліджені сліди місця пригоди було встановлено, що місце зіткнення було на смузі руху автомобіля, тобто фактично інший механізм розвитку події місця пригоди, ніж той, що встановлений у кримінальному проваджені. Також зазначив, що навіть якби водій автомобіля зупинився або зменшив швидкість, то це б не обумовлювало вчинення ДТП, оскільки інший транспортний засіб не зупинявся та у водія була обмежена видимість, внаслідок чого ОСОБА_4 могла побачити водія мопеду лише після виїзду на перехрестя. Серед іншого зазначив, що водій автомобіля на момент зіткнення виїхав на перехрестя, повернув праворуч, зайняв положення, яке близьке до паралельного до повздовжньої осі дороги, в цей момент скутер, який рухається лоб в лоб автомобілю, побачивши автомобіль, змінює напрямок руху праворуч на невеликий кут, стається зіткнення від чого скутер падає, контактує з асфальтним покриттям і летить ліворуч, а водій, здається, вперед і праворуч. Сліди руху скутера (подряпини на асфальтному покритті), який впав, знаходяться на смузі руху автомобіля, тобто до цього він знаходився на смузі руху автомобіля, а тому і впав теж на смузі руху автомобіля, після чого рухався в сторону лівого узбіччя. На запитання щодо того чи закінчив водій автомобіля маневр повороту праворуч не надав однозначної відповіді. Вказав, що має сумніви щодо правдивості свідчень потерпілого з приводу обставин події ДТП.

- відповідно до висновку експерта №24-4649 комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи механізму зіткнення автомобіля Hyundai Accent з мопедом Suzuki Lets 2 від 03 грудня 2024 року, складеного експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_26 , спростувати покази водія ОСОБА_4 відносно місця зіткнення автомобіля Hyundai Accent з мопедом Suzuki Lets 2 не є можливим і тому при дослідженні покази ОСОБА_4 відносно місця зіткнення експертом приймалися до уваги. Покази водія ОСОБА_6 , відносно розташування місця зіткнення, а відповідно і механізму розвитку даної події, технічно неспроможні, і при дослідженні покази водія ОСОБА_6 , про механізм розвитку даної події, не приймалися експертом до уваги, оскільки це могло привести експерта до заздалегідь необґрунтованих висновків. Вказаною експертизою визнано, що місце зіткнення, вказане у схемі місця ДТП не відповідає дійсності.

ОСОБА_27 в судовому засіданні вказав, що експертним шляхом неможливо встановити у чому проявлялась неуважність ОСОБА_4 та згідно показів ОСОБА_4 , які експерт вважає технічно спроможними, саме потерпілий ОСОБА_6 створював небезпеку на дорозі. Встановити причино-наслідковий зв`язок між діями водія автомобіля та наслідками, що наступили, не є можливим з технічної точки зору у зв`язку з недостатністю слідової інформації, до того ж, невідомо як рухався мопед та з якою швидкістю. Пояснив також, що неможливо встановити чи відбулось ДТП на перехресті чи ні, оскільки на схемі ДТП відсутні розмірні параметри перехрестя (де починається та де закінчується), відсутні дані щодо заокруглення дорожнього покриття. Зіткнення відбулось на полосі руху обвинуваченої ОСОБА_4 . Місце зіткнення на схемі місця ДТП не відповідає дійсності і знаходиться до подряпин на дорозі, а не після як вказано на схемі.

Розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши всі надані сторонами докази, заслухавши прокурора, потерпілого, обвинувачену та свідків, допитавши експертів, суд доходить до такого висновку.

Суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що обвинувачення не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду з таких підстав.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Пленум Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства та постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ при постановленні вироків» від 29 червня 1990 року з послідуючими змінами та доповненнями доводить, що в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, дослідженні в судовому засіданні. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у статі 368 КПК України.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№475/97-ВР).

У п. 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що «Україна повністю визнає на своїй території дію ст. 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції»

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суд практику Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barbera,MesseguandJabardov.Spain» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справ з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинувачені, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.(Barbera,MesseguandJabardov. Spain, judgment of 6 Desember 1988, Series A no. 146, p. 33, §77).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, відповідно до положень ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на цього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. Із метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У цьому провадженні прокурором обвинувачення не змінювалось та додаткове обвинувачення не висувалося.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення у частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення суд також не вбачає.

Обов`язок доказування обставин за обвинуваченням, належності та допустимості доказів покладається на прокурора.

Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України є безпека руху та експлуатації автомобільного транспорту, життя і здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину включає три обов`язкові ознаки: діяння- порушення правил безпеки дорожнього руху; наслідки у вигляді заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху і зазначеними у статті наслідками.

Порушення правил безпеки дорожнього руху- дія або бездіяльність особи, яка керує транспортним засобом, пов`язана з порушенням однієї або кількох вимог правил безпеки дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку дорожнього руху чи експлуатацію транспорту.

При встановленні причинного зв`язку необхідно враховувати не тільки дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, а й неналежне поводження інших учасників руху, що може виключити чи пом`якшити кримінальну відповідальність водія.

У процесуальних документах потрібно обов`язково вказувати, у порушенні яких правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту визнається винною особа, у чому конкретно виявилися порушення і чи перебувають у причинному зв`язку із ними наслідки, що настали.

Злочин є закінченим з моменту спричинення потерпілому середньої тяжкості ушкодження (ч. 1 ст. 286КК). Отже, склад злочину є матеріальним.

Суб`єкт злочину - фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом, незалежно від того, чи має вона на це право.

Верховний суд у постанові від 28.01.2020 у справі № 359/7742/17 зазначив таке:

Диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в ч. 1, 2 або 3 ст. 286 КК України, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно - небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - частина 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - частина 2, загибель кількох осіб - частина 3; причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК України; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Юридичний аналіз причинно-наслідкового зв`язку виходить за рамки дослідження технічної причинності між діями учасника дорожнього руху і виникненням дорожньо-транспортної пригоди, яку за встановленими методиками досліджують відповідні автотехнічні експерти. Суд, спираючись на висновки експерта, необхідний причинний зв`язок, що існує між поведінкою конкретних осіб та суспільно небезпечними наслідками як ознака об`єктивної сторони кримінального правопорушення, встановлює за кримінально-правовими правилами оцінки. Вирішення питання про те, діяння якого учасника дорожньо-транспортної пригоди є головною умовою заподіяння наслідків, належить до компетенції суду, адже за приписами кримінального процесуального закону висновки експертів не є обов`язковими для органу, який здійснює провадження (частина 10 статті 101 КПК), і вони підлягають оцінці у сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами.

Ураховуючи складність визначення універсального алгоритму встановлення причинного зв`язку між порушенням нормативних вимог та настанням шкідливих наслідків, позаяк в кожному конкретному випадку цей зв`язок ускладнюється і зумовлюється значною кількістю різноманітних чинників (зміст, комбінації та послідовність виникнення яких майже завжди є унікальною), оцінці в кримінальному провадженні підлягають найбільш значущі особливості, на які потрібно зважити для встановлення необхідного причинного зв`язку як складової підстави кримінальної відповідальності. Суд з`ясовує характер порушень, які допустив кожен із учасників дорожньо-транспортної пригоди, на підставі чого доходить висновку про те, чиї дії є причиною заподіяних наслідків.

Використання правил встановлення необхідного причинного зв`язку, які покладено в основу практичного застосування теорії необхідного спричинення, дозволяє встановити, що у процесі послідовного розвитку протиправної дії в часі суспільно небезпечний наслідок з необхідністю походить від конкретного діяння, вчиненого особою, а не знаходиться стосовно нього у випадковому відношенні. Діяння винуватого є головною і визначальною умовою настання суспільно небезпечного наслідку. Це правило, в тих ситуаціях, коли в розвиток причинного ряду вплітаються дії інших осіб, що, відповідно, обумовлює необхідність наступної юридичної оцінки декількох чинників, які певною мірою впливають на настання передбачених законом наслідків, є ключем до розв`язання питання про наявність (відсутність) підстави кримінальної відповідальності конкретної особи. Порушення Правил дорожнього руху одним водієм не виключає кримінальної відповідальності іншого водія транспортного, засобу, який також порушив Правила дорожнього руху і таке порушення є головною умовою заподіяння суспільно небезпечних наслідків, - перебуває з ними в необхідному причинному зв`язку.

Згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленою у постанові від 02 вересня 2024 року у справі № 689/477/23, вирішення питання про те, діяння якого учасника ДТП є головною умовою заподіяння наслідків, належить до компетенції суду, адже за вимогами процесуального закону висновки експертів не є обов`язковими для органу, який здійснює провадження (ч. 10 ст. 101 КПК) і вони підлягають оцінці у сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами. Суд з`ясовує характер порушень, які допустив кожен із учасників дорожньо-транспортної пригоди, на підставі чого доходить висновку про те, чиї дії є причиною заподіяних наслідків.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона не надала перевагу іншому транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, здійснила поворот праворуч із виїздом на полосу зустрічного руху, по якій рухався мопед Suzuki Lets 2 під керуванням ОСОБА_6 .. Відтак, допустила порушення п.п. 2.3 б, 12.1, 12.3 та 16.11 ПДР, внаслідок чого скоїла зіткнення з мопедом Suzuki Lets 2 б/н, під керуванням ОСОБА_6 , який внаслідок ДТП отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В основу обвинувачення покладено протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.10.2020 року, висновок експерта №709-А від 30.11.2020 року та висновок експерта №21-2568 від 17.05.2021 року.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.10.2020 року складено слідчим СВ Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , відповідно до його змісту за участю понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , водія ОСОБА_4 . Інших осіб серед учасників не зазначено; наявні підписи лише 4 вказаних осіб.

У якості невід`ємних додатків до протоколу є схема ДТП та фото таблиця.

Під час судового слідства встановлено і не заперечується стороною обвинувачення, що водій ОСОБА_4 відразу після дорожньо-транспортної пригоди супроводжувала потерпілого ОСОБА_28 в лікарню і не була присутня при початку вказаної слідчої дії, і повернулась на місце події вже під час завершення слідчої дії, не була присутня при замірах.

Протокол складено у період часу з 18.40. по 19.15., тоді як схема до нього містить час 17.00., що не збігається а ні з часом настання ДТП (16.40), а ні з часом офіційного початку слідчої дії.

Між тим, о 18.23 17.10.2020 року ОСОБА_4 у присутності співробітника поліції ОСОБА_29 в приміщенні Іванівської ЦРЛ проходила тестування на вміст алкоголю, що підтверджується наявною у справі роздруківкою приладу Drager Alcotest 6810. До того ж, у приміщенні лікарні ОСОБА_4 надавала письмові пояснення.

У той же час, на 1 аркуші протоколу зазначається, що перед початком огляду всім учасникам роз`яснено їх право бутити присутніми при всіх діях, які проводяться в процесі огляду, робити зауваження, що підлягають занесенню до протоколу.

Відповідно до частини 3 статті 223 КПК України, слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Протокол огляду місця події роздрукований на принтері бланк на 6 аркушах, заповнено від руки одним дуже нерозбірливим почерком, тоді як схему ДТП (7 аркуш), яка містить креслення та рукописні записи, очевидно складено іншою особою іншим, достатньо розбірливим почерком.

В цілому, вимірювання на схемі ДТП зафіксовані у метрах (3 м, 26 м, 5,70 м) з точністю до 10 сантиметрів (майже всі цифри, крім одної, або цілі, або кратні 10).

При цьому, відповідно до умовних позначень на план-схемі, під №7 з прив`язкою до стаціонарних об`єктів з точністю вже до 1 сантиметру встановлено місце зіткнення (5,47 м від узбіччя дороги по вулиці Шевченка біля будинку №62).

Однак, відповідно до висновку №709-А від 30.11.2020 року, складеного експертом Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС ОСОБА_30 , провести дослідження та вирішити питання №3 На якому місці дороги сталося зіткнення автомобілю Hyundai Accent, номерний знак НОМЕР_1 та мопеду Suzuki Lets 2 експертним шляхом не виявляється можливим з причин, зазначених в дослідницькій частині до цього питання.

Допитаний під час судового засідання у якості свідка колишній слідчий ОСОБА_12 на запитання щодо умовного позначення №7 (місце зіткнення транспортних засобів) пояснив, що це було його припущення.

Він же під час допиту пояснив, що особисто не робив заміри, а поклався на понятих.

У той же час, допитані у якості свідків поняті ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надали суперечливі пояснення з цього питання: перший пояснив, що він як колишній співробітник поліції особисто робив заміри, а інший пояснив, що він замірів не робив та їх точність не перевіряв.

Відповідно до частини 7 статті 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко-чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Отже, закон встановлює вичерпний перелік осіб, які уповноважені проводити вимірювання під час огляду місця події: слідчий та прокурор і за їх дорученням - залучений спеціаліст. КПК України не містить такого обов`язку та права для понятих.

На 4 аркуші протоколу є незаповненими відомості у графах:

1) загальний стан видимості дороги ____ м;

2) зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія ___ м;

3) оглядовість із кабіни водія на смузі руху автомобіля праворуч ___ м, ліворуч ___ м;

4) видимість конкретної перешкоди ___________ (пішохода, транспортного засобу).

При цьому, до протоколу не внесені відомості про дерево на куті вулиць Кузьміна та Шевченка, яке ускладнювало видимість водію автомобіля і про що надали свідчення як потерпілий, так і обвинувачена. В подальшому вказане дерево було спиляно.

Крім того, на додаткове запитання щодо умовного позначення №4 напрямок руху мопеду колишній слідчий ОСОБА_12 пояснив, що не може сказати, по якій полосі рухався мопед та під яким кутом до повздовжньої осі дороги.

Свідок слідчий слідчого відділу Березівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_31 , під час допиту повідомив про те, не приймав участі в огляді місяця події 17.10.2020 року, в подальшому ніяких дій на вказаному місці не проводив, і взагалі ніколи там не був.

На запитання щодо підстави, передбаченої у пункті 3.1. резолютивної частини постанови про призначення автотехнічної експертизи від 23 квітня 2021 року, за якою ним у розділі «вихідні дані» вказано про наявність умов необмеженої видимості, оглядовості, відповів що дані взяті з протоколу огляду місця події.

На додаткове запитання про те, що протокол такої інформації не містить, а відповідні графи у протоколі є незаповненими, і посиланням на конкретні сторінки протоколу не зміг надати відповіді про те, де ж саме ним взята інформація щодо умов необмеженої видимості, оглядовості.

Прокурором як стороною обвинувачення також не надані докази щодо наявності умов необмеженої видимості, оглядовості, на що відповів, що дані взяті з протоколу огляду місця події.

Таким чином, з протоколу огляду, показів колишнього слідчого ОСОБА_12 та висновку експерта №709-А від 30.11.2020 року вбачається наступне:

1) не забезпечено безперервної присутності водія ОСОБА_4 під час проведення слідчої дії від її початку і до завершення, як цього вимагають приписи частини 3 статті 223 КПК України;

2) не встановлено місце зіткнення транспортних засобів;

3) не встановлено, по якій смузі рухався кожен з транспортних засобів, та під яким кутом до осі дороги;

4) не встановлено, чи відбулася дорожньо-транспортна пригода саме на «перехресті», і що є межами перехрестя в конкретній справі;

5) не встановлені межі видимості для водія ОСОБА_4 конкретної перешкоди (транспортного засобу ОСОБА_28 ), тоді як в протоколі є відповідна незаповнена графа, а безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази (покази обвинуваченої та потерпілого) свідчать про наявність дерева, що перешкоджало видимості водію ОСОБА_4 .

6) висновок експерта №709-А від 30.11.2020 року складений на підставі неповних і недостовірних вихідних даних, які надані тільки стороною обвинувачення.

У той же час обвинувачення не може ґрунтуватися лише на показах свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та показах потерпілого ОСОБА_28 , які спростовуються, дослідженими доказами у справі та висновками досліджених експертиз.

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду та здійснення досудового розслідування по встановленню фактичних обставин справи стороною обвинувачення було застосовано спрощений підхід, що стало наслідком відсутності доказів здобутих під час проведення досудового та судового розслідування, які б, поза розумним сумнівом, вказували на наявність у діях обвинуваченої ОСОБА_4 суб`єктивної та об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Таким чином, під час судового розгляду не доведено у чому саме проявилась неуважність обвинуваченої ОСОБА_4 , в якому саме моменті остання перестала стежити за дорожньою обстановкою та реагувати на її зміну; не відображено неправильність вибору безпечної швидкості руху автомобіля в установлених межах з урахуванням дорожньої обстановки; не встановлено, що обвинувачена була об`єктивно спроможною вчасно виявити небезпеку для руху, негайно вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, надавши дорогу потерпілому ОСОБА_6 , що зіткнення транспортних засобів сталося на перехресті, адже як вбачається з висновків експертів № 2670/2671/23-21 від 25.03.2024 року та №24-4649 від 03 грудня 2024 року зіткнення відбулось на смузі руху обвинуваченої, внаслідок чого суд вважає справедливим припускати, що зупинка або зменшення швидкості автомобіля не обумовлювали вчинення ДТП, оскільки інший транспортний засіб не зупинявся, а у водія була обмежена видимість, внаслідок чого ОСОБА_4 могла побачити водія мопеду лише після виїзду на перехрестя.

В контексті наведеного, суд критично оцінює та відхиляє висновок експерта №21-2568 від 17.05.2021 року щодо недотримання обвинуваченою ПДР України.

Судом приймались всі заходи для розгляду кримінального провадження шляхом ретельного допиту обвинуваченої, потерпілого, свідків, експертів та дослідження письмових доказів, тобто вичерпані всі можливості по збору доказів по справі.

Розшук нових доказів після проведення всіх можливих процесуальних дій не входить до компетенції суду.

Відтак, аналізуючи встановлені обставини та наведені норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та вичерпані можливості їх отримання, а під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено наявності в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення, тому на підставі ст.373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок.

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року відмовлено у прийнятті до розгляду у кримінальному провадженні позовної заяви ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, як такої, що подана з порушенням визначеного КПК України терміну його подання - до початку судового розгляду.

Судові витрати у кримінальному провадженні належить віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не застосовано.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 380, 392, 395 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та виправдати її за недоведеністю наявності в її діянні складу кримінального правопорушення.

Витрати на залучення експертів віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не прийнятий до розгляду у зв`язку із порушенням строку його подання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_32