Справа № 146/1626/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2025 р. селище Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000154 від 12 серпня 2024 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, не одруженого, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді солдата резерву 69 запасної роти військової частини НОМЕР_1 у порушення вимог ст. 41 Конституції України, ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 11 серпня 2024 року приблизно о 13.00 год. перебуваючи в будинку ОСОБА_6 , який розташований по АДРЕСА_2 , під час особистого спілкування побачив в руці останнього мобільний телефон марки «Redmi Note 13 Midnight black» чорного кольору, який належить ОСОБА_6 .

Побачивши зазначений телефон у ОСОБА_4 раптово виник умисел на відкрите викрадення зазначеного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, з метою відкритого заволодіння чужим майном для власного збагачення за рахунок чужої власності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що вчиняє протиправні дії в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та викрав із його руки вищевказаний мобільний телефон марки «Redmi Note 13 Midnight black» чорного кольору, вартістю 6205,50 грн, після чого з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 6205,50 грн.

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України не визнав, пояснив, що він нічого не викрадав в потерпілого, понятого ОСОБА_7 він бачить вперше та при затриманні його в якості понятого не було, були присутні інші понятті. 11 серпня 2024 року він в будинку потерпілого ОСОБА_6 не був, та зазначив, що він пив пиво на стадіоні, після чого пішов до сестри, взяв в неї скутер та поїхав до знайомого, де продовжував вживати пиво. Через деякий час він поїхав на вокзал ст. Вапнярка, де його затримали працівники поліції, які не повідомили підстави затримання. При затриманні у нього вилучили його особисті гроші в розмірі 1500 грн, його телефон та сигарети. Ніякої банківської картки у нього не вилучали. Про причини затримання йому повідомили лише в приміщенні відділення поліції. Далі працівники поліції повезли його до місця проживання потерпілого, однак він весь час просидів в наручниках в автомобілі, а слідчий та інший працівник поліції були в будинку ОСОБА_6 . Через деякий час слідчий повернувся та його завезли до СІЗО.

Чому потерпілий повідомив, що саме він забрав в нього телефон йому не відомо.

Зазначив, що його мати ОСОБА_6 ніяких грошей не повертала, так як він нічого не крав.

В той день, а саме 11 серпня 2024 року його матері та сестри в ОСОБА_6 теж не було, а мати та сестра приїхали вже коли він був затриманий, чоловіка сестри теж небуло.

Щодо покарання просив призначити мінімальну міру, зазначив, що хоче продовжувати військову службу.

До показів обвинуваченого ОСОБА_4 суд відноситься критично і розцінює їх як даних з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 11 серпня 2024 року біля 17 год вечора він з ОСОБА_8 сиділи в нього вдома, вечеряли та пили горілку. Він пішов в туалет, а телефон залишив на столі. Далі як йому стало відомо зі слів свідка ОСОБА_8 , який залишився в хаті, обвинувачений зайшов до хати взяв телефон та вибіг. В цей час ОСОБА_8 сидів в кутку кімнати, та побачивши це останній крикнув до ОСОБА_4 «привіт», обвинувачений побачивши ОСОБА_8 вибіг з телефоном та зник.

Потерпілий повернувшись запитав де його телефон, на що ОСОБА_8 відповів, що телефон викрав ОСОБА_4 , після чого він зателефонував до працівників поліції та повідомив про злочин. Телефонував до поліції з телефону ОСОБА_8 .

Через деякий час приїхали працівники поліції, потерпілий написав пояснення, заяву про вчинення злочину, пояснення писали з його слів, він написані пояснення прочитав та підписав.

Зазначив, що силою телефон ОСОБА_4 у нього не забирав, телефон лежав на столі.

Далі прийшла мати ОСОБА_4 , та сказала до нього, що давай пошукаємо твій зниклий телефон і почавши шукати знайшла його, але вже без сім-карти. Потерпілий зазначив, що телефон підкинула мати обвинуваченого з метою уникнення її сином відповідальності, як саме вона підкинула телефон він не бачив.

Також потерпілий зазначив, що крім телефону зникли ще навушники, грошові кошти та банківська карточка, які були в барсетці у веранді. Навушники в подальшому він знайшов в одязі, а грошові кошти, які викрав ОСОБА_4 йому повернула мити останнього.

Пояснив, що чітко не може сказати чи бачив він в той день ОСОБА_4 , оскільки був п`яний та пройшов певний час.

Претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в серпні 2024 року в другій половині дня він сидів разом з ОСОБА_6 в останнього вдома та випивали спиртні напої. Через деякий час забіг до хати ОСОБА_4 та не помітивши свідка обдивився хату, далі побачивши ОСОБА_8 запитав його де ОСОБА_6 . Зазначив, що за столом з ОСОБА_4 він не сидів. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про щось спілкувалися, телефон в цей час лежав на столі, далі ОСОБА_4 взяв телефон та щось в ньому дивився, потім обвинувачений різко вийшов і пішов. Свідок залишився з ОСОБА_6 . Потім потерпілий помітив, що немає телефона, свідок вибіг на вулицю та крикнув до обвинуваченого, однак той побіг та зник.

Він дав свій телефон потерпілому, той зателефонував на свій номер, однак номер був поза зоною досяжності.

Свідок вказав, що чітко бачив, що обвинувачений ОСОБА_4 взяв телефон ОСОБА_6 та вийшов з ним.

Далі потерпілий з його телефону зателефонував до поліції та повідомив про злочин. Через деякий час приїхали працівники поліції та допитали його.

Пояснив, що ОСОБА_6 ще повідомляв, що зникли навушники, чи зникли ще якісь речі йому не відомо.

Телефон був чорного кольору, марки не пам`ятає.

Коли виходив ОСОБА_4 він не бачив чи був в руках в нього телефон, чи була на кухні барсетка він не помітив, де виявили телефон він не знає.

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про щось спілкувалися, потерпілий ОСОБА_6 під час даної події нікуди не виходив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка потерпілого ОСОБА_6 . Потерпілий скаржився, що в нього викрали телефон. В серпні 2024 року точної дати не пам`ятає, вона прийшла додому та почула сварку, ОСОБА_6 кричав «віддай мені телефон». Самого потерпілого вона не бачила, а впізнала по голосу. Хто ще був з ОСОБА_6 вона не бачила. Також потерпілий жалівся на ОСОБА_4 та казав, що це саме він викрав телефон. Також потерпілий казав, що телефон у нього викрадають не вперше.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 це рідний брат його дружини. Так, 11 серпня 2024 року до нього зателефонувала дружина та повідомила, що у її брата ОСОБА_4 проблеми, так як той вкрав телефон та потрібно приїхати до будинку потерпілого ОСОБА_6 . Приїхавши до будинку ОСОБА_6 там було його теща ОСОБА_11 мати ОСОБА_4 .

Мати ОСОБА_4 ОСОБА_11 зайшла до хати, він до хати не заходив. В хаті бачив що був ще ОСОБА_8 , ОСОБА_4 в той час там не було.

Через 20 хвилин прийшов обвинувачений, він з потерпілим потиснули один одному руки, обійнялися. ОСОБА_4 казав, що не брав ніякого телефона, а ОСОБА_6 казав, що телефон знайшовся, все добре та вибачався перед ним. Далі ОСОБА_4 пішов. Потім стало відомо, що ОСОБА_4 затримали працівники поліції.

Чому поліція затримала ОСОБА_4 йому не відомо, потерпілий знайшов свій телефон в себе вдома до приїзду поліції.

Телефон знайшла ОСОБА_11 - мати обвинуваченого, звідки вона дізналася про викрадений телефон йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він був присутній в якості понятого під час затримання ОСОБА_4 . Бачив, що в ОСОБА_4 з кишені вилучили банківську картку, грошові кошти, телефон, сигарети та запальничку. Чи відбувалася відеофіксація йому не відомо. Крім нього ще був інший понятий ОСОБА_12 . При цьому слідчий не пояснював в зв`язку з чим ОСОБА_4 був затриманий. При затриманні складався протокол, він з ним ознайомився та підписав.

Свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_13 відмовилися давати пояснення згідно ст. 63 Конституції України.

Крім показів обвинуваченого, потерпілого та свідків, даних в судовому засіданні, винуватість ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення також підтверджується, зокрема:

-рапортом чергового ВП № 2 Тульчинського РУП ГУНП у Вінницькій області від 11 серпня 2024 року, згідно якого 11 серпня 2024 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 11 серпня 2024 року о 16.17 год за адресою: АДРЕСА_2 , знайомий чоловік, відібрав телефон і грошові кошти, заявник ОСОБА_6 ;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 серпня 2024 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомив про вчинене кримінальне правопорушення;

-протоколом огляду місця події від 11 серпня 2024 року, згідно якого місцем огляду є домогосподарство, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

-протоколом огляду місця події від 12 серпня 2024 року, згідно якого місцем огляду є домогосподарства, що розташоване за адресою згідно якого місцем огляду є домогосподарство, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Redmi Note 13 Midnight black» та безпровідні навушники марки "TWS Gelius Pro Reddots";

-протоколом затримання ОСОБА_4 від 12 серпня 2024 року, згідно якого під час затримання в ОСОБА_14 вилучено грошові кошти у сумі 1300 грн.: купюрами номіналом 500 грн. серії ВЗ0 р., номіналом 500 грн. серії АР1 р., номіналом 200 грн. серії ГЖ6194203, 2019 р., номіналом 100 грн. серії УГ0 р. та банківську картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк».

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, мало місце за встановлених обставин, останній винен у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Пом`якшуючих обставин, згідно ст. 66 КК України та обтяжуючих обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно медичної характеристики ОСОБА_4 має діагноз розумова відсталість легкого ступеня з психопатоподібною поведінкою.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 16 вересня 2024 року № 520 в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_4 виявляв психічні розлади у вигляді розумової відсталості легкого ступеня з відхиленнями у поведінці, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_4 міг усвідомлювати свої ді та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги ст.65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується негативно, думку потерпілого, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Рішення щодо речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 серпня 2024 року під час проведення досудового розслідування у цій справі було накладено арешт на безпровідні навушники "TWS Gelius Pro Reddots", мобільний телефон марки "Redmi Note 13 Midnight black" чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , грошові кошти у сумі 1300 грн.: купюрами номіналом 500 грн. серії ВЗ0 р., номіналом 500 грн. серії АР1 р., номіналом 200 грн. серії ГЖ6194203, 2019 р., номіналом 100 грн. серії УГ0 р. та банківську картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», які належать ОСОБА_6 .

У зв`язку із вищевказаним, арешт накладений на вказані речі на підставі ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 серпня 2024 року підлягає скасуванню.

Рішення щодо відшкодування процесуальних витрат.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до довідки про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи в кримінальному провадженні № 0000154 від 12 серпня 2024 року вартість проведення експертизи становить 1514,56 грн., які підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 ( семи ) років та 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 12 серпня 2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1514,56 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень п`ятдесят шість копійок) судових витрат, пов`язаних з проведенням по справі експертизи.

Скасувати накладений за ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 20 серпня 2024 року арешт на майно.

Речові докази, а саме безпровідні навушники "TWS Gelius Pro Reddots", мобільний телефон марки "Redmi Note 13 Midnight black" чорного кольору IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , грошові кошти у сумі 1300 грн.: купюрами номіналом 500 грн. серії ВЗ0 р., номіналом 500 грн. серії АР1 р., номіналом 200 грн. серії ГЖ6194203, 2019 р., номіналом 100 грн. серії УГ0 р. та банківську картку № НОМЕР_2 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», повернути потерпілому ОСОБА_6 як законному володільцю.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Згідно ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1