Справа № 191/432/25
Провадження № 1-кп/191/241/25
У Х В А Л А

іменем України

09 вересня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку дистанційного судового провадження кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України.

02.05.2025 року в системі «Електронний суд» захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_7 було сформовано клопотання про повернення обвинувального акта прокурору. Клопотання обґрунтоване тим, що згідно з вимогами п.п. 5, 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які відповідно до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, форма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопорушенням. Об`єктивна сторона злочину передбаченого ст.249 КК України полягає в незаконному зайнятті рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду. При вирішенні питання про те, чи є шкода, заподіяна незаконним рибним промислом, істотною, треба враховувати вартість, екологічну цінність, кількість добутого, а також розмір шкоди, заподіяної довкіллю. В описовій частині обвинувального акту слідчій зазначає, що в різні періоди часу обвинуваченою ОСОБА_6 було реалізовано в загальній кількості 817 одиниць (штук) раків, на загальну суму 13 287 гривень, які вона отримала від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вартість 415 одиниці (штук) раків взагалі не зазначена. Однак при указані розміру матеріальної шкоди слідчий зазначає суму не менше 36 751 960 гривень, та кількість раків не менше 11 030 штук. Не зрозуміло, яким чином невідповідність об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_4 правопорушення в частині кількості раків та розміру завданої матеріальної шкоди є аргументованим, законними та конкретним обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.249 Кримінального кодексу України. Формулювання «не менше 11030 одиниць (штук) раків» та в зв`язку з цим розмір матеріальних збитків «не менше 36 751 960 гривень» не є точною сумою та конкретним твердженням, а будь-які припущення є незаконними. Таким чином в обвинувальному акті чітко не встановлено яка дійсна сума матеріальних збитків завданих кримінальним правопорушенням по кримінальному провадженню №0000235 від 05.04.2023 року та дійсна кількість добутих раків.

20.08.2025 року в системі «Електронний суд» захисником обвинуваченої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_9 було сформовано клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, яке обґрунтоване наступним. У тексті обвинувального акту сторона обвинувачення аналізує дії обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які сукупно складаються з дій щодо незаконного вилову та відповідної незаконної реалізації раків. У тексті обвинувального акту наведено 24 епізоди: в 23-х епізодах слідчим вказано, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , «незаконно добули (виловили) раки, точну кількість у ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе». Тобто органом досудового розслідування не встановлено кількість начебто незаконно добутих раків, про що прямо вказує в тексті обвинувального акту, а в 1-му епізоді слідством встановлено вилов у кількості не менше ніж 1090 штук. Обвинуваченням встановлено 10 епізодів продажу раків на загальну кількість 755 штук. Таким чином, слідчим фактично встановлено, що обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 чинились дії, щодо незаконного вилову та продажу раків у загальній кількості 1845 штук. При цьому, обвинувачення інкримінує ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконний вилов та продаж водних біоресурсів (раків) у кількості не менше ніж 11 030 штук. Теорія походження 11 030 штук раків в обвинувальному акті не вказана. Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченої на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Таким чином, в основу обвинувачення покладено інформацію щодо кількості незаконно виловлених раків, яка не відповідає даним, викладеним в описовій частині самого обвинувального акту, як наслідок ці дані впливають на правову кваліфікацію, а саме визначення розміру шкоди, спричиненої в наслідок ймовірних дій обвинувачення. Викладене свідчить про те, що висунуте обвинувачення є неконкретним, таким що унеможливлює застосування ефективного засобу захисту, чим порушено право обвинуваченої на захист від конкретного обвинувачення. Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо. Обвинувачення пред`явлено за ч. 2 ст. 249 КК України, а саме незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду, якщо вони вчинені із застосуванням вибухових, отруйних речовин, електроструму або іншим способом масового знищення риби, звірів чи інших видів тваринного світу або особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею. Таким чином, кваліфікуючою ознакою даного злочину є вчинення кримінально-караного діяння із застосуванням вибухових, отруйних речовин, електроструму або іншим способом масового знищення. На аркуші 4 обвинувального акту вказано, що «у ході досудового розслідування встановлено … зайняття іншим водним добувним промислом з природного середовища … а саме забороненим способом, із використанням аквалангів та інших автономних дихальних пристроїв». Враховуючи, що акваланги та автономні дихальні пристрої об`єктивно не є способом масового знищення, то стороною обвинувачення не встановлено одну з ознак об`єктивної сторони злочину а саме спосіб, який відповідає диспозиції ч. 2 ст. 249КК України. Отже, відсутність конкретно встановленого способу масового знищення водних біоресурсів особою, раніше НЕ судимою за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 249 КК України вказує на відсутність чіткого та ясного формулювання обвинувачення.

Захисники адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні підтримали свої клопотання з підстав, що викладені в них.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_8 підтримали вказані клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти повернення обвинувального акта, так як клопотання безпідставне. Зокрема, у обвинувальному акті зазначені конкретні нормативно-правові акти, які були порушені обвинуваченими. Щодо збитків, то вони встановлені відповідно до реєстру та зазначені в обвинувальному акті і встановлені шляхом негласних слідчих дій. За період діяльності обвинуваченими добуто не менше 11030 штук раків, що підтверджується висновком експертизи і є кінцевим результатом діяльності обвинувачених. Істотна шкода це поняття оціночне, про що було зазначено верховним Судом.

Представник потерпілого ОСОБА_10 підтримала позицію прокурора та просила відмовити у задоволенні клопотань захисників.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, прийшов до наступних висновків.

Згідно з приписами статті 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам та дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 року у справі №295/12923/19 зазначив, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частина 2 статті 291 КПК) по суті є консистенцією усього обвинувального акта. Відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права підозрюваного на захист.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як вбачається з даного обвинувального акту за період часу з 30.05.2023 року по 22.08.2023 р. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 незаконно добули (виловили) раки у кількості не менші ніж 11 030 одиниць (штук), спричинивши … загальну шкоду на суму 36 751 960,00 грн. (а.с.25).

Також в обвинувальному акті вказано, що у обвинувачених виник умисел на вчинення триваючого кримінального правопорушення (а.с.9) та починаючи з 30.05.2023 року по 22.08.2023 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 вчинили 23 тотожних діяння.

Зокрема, 22-а діяння полягали в тому, що вони кожен раз у невстановленому слідством місці, діючи умисно, шляхом пірнання та з використанням спорядження для підводного пірнання та полювання й автономні дихальні пристрої, незаконно, без належних документів та дозволу на вилов водних біоресурсів (раків), під час заборони вилову, в порушення встановлених Правил любительського і спортивного рибальства, забороненим способом із використанням аквалангів та інших автономних дихальних пристроїв незаконно добули (виловили) раки, точну кількість у ході досудового розслідування встановити «не надалось за можливе» по кожному діянню. Тобто іншими словами, в обвинувальному акті вказано, що під час досудового розслідування не було встановлено точну кількість раків, що виловили ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за 22 епізодами їхнього триваючого кримінального правопорушення.

Щодо 23-го діяння, то в обвинувальному акті вказано, що воно було вчинено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за аналогічних обставин і вони добули (виловили) раки у кількості не менше ніж 1090 одиниць (штук).

Щодо того чому прокурор посилається на те, що вилов не менше 11 030 штук раків є кінцевим результатом діяльності обвинувачених, при тому що по 22-х діяннях в обвинувальному акті вказано, що не була встановлена кількість добутих раків, а встановлено лише по 23-му діянню (1090 штук), він не зміг пояснити, посилаючись на негласні слідчі (розшукові) дії.

Таким чином, даний обвинувальний акт містить надто грубі неточності щодо кількості добутих раків: неможливо з його змісту встановити звідки було взято кількість раків - 11 030, на яку посилається прокурор і яка лягла в основу висновку судової інженерно-екологічної експертизи (а.с.25), яка визначила загальну шкоду на суму 36 751 960 грн., якщо лише за одним епізодом діяння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було встановлено вилов раків у кількості не менше 1090, а за жодним іншим з 22 діянь сторона обвинувачення взагалі не змогла встановити їх точну кількість, враховуючи формулювання обвинувачення.

Вказана обставина позбавляє обвинувачених реалізувати своє право на захист, так як не зрозуміло, чому їх обвинувачують у вилові раків у кількості не менше 11 030, а не не менше 1090 одиниць.

Крім того, у правовій кваліфікації діяння кожного з обвинувачених вказано, що діяння були вчинені іншим способом масового знищення, але у той же час у обвинувальному акті відсутня конкретизація цього способу з посиланням на положення закону.

Зокрема, в обвинувальному акті вказано, що кожне з 23 діянь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили забороненим способом із використанням аквалангів та інших автономних дихальних пристроїв, але не вказано, що вони вчинялися способом масового знищення.

Суд зауважує, що визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора, однак сторона обвинувачення повинна зазначити в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зокрема, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення, а у випадку не встановлення таких даних, зазначити про це в обвинувальному акті, враховуючи, що конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішими елементами кримінального переслідування, оскільки не тільки впливають на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акта порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.

Суд вважає, що вказані недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, а неконкретність обвинувачення порушує право на захист.

керуючись ст. 291, 314, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

задовольнити клопотання захисників.

Повернути прокурору обвинувальний акт з додатками, складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 05.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду.

Повна ухвала складена 11.09.2025 року.

Суддя ОСОБА_1