КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2025,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2025 ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.369,ч.1 ст.263КК України продовжено строк тримання під вартою до 01.08.2025 включно та визначено заставу в розмірі 5800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 17 562 400 грн.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що інкриміновані ОСОБА_9 діяння є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна, що може бути підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Також ризик переховування від суду може бути реалізовано тим, що інші співучасники інкримінованих діянь, особи яких не встановлено, можуть переховувати ОСОБА_9 та вчиняти інші дії за його вказівкою, спрямовані на протидію кримінальному провадженню. Також враховано, що обвинувачений має право безперешкодного виїзду за межі України. Крім того існує ризик незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки обвинувачений безпосередньо спілкувався з особами, які мали намір ухилитися від несення військової служби, має зв`язки з командирами військових підрозділів та може використати зазначені можливості для незаконного тиску на свідків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах ОСОБА_9 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Стверджує про необґрунтованість підозри та обвинувачення, про невідповідність клопотання прокурора вимогам КПК України. Вказує на відсутність ризику переховування від суду, оскільки він не може обґрунтовуватися виключно суворістю покарання, при цьому обвинувачений має постійне місце проживання, а у сторони обвинувачення відсутні будь-які докази, які б вказували на спроби ОСОБА_9 ухилитися від суду. Зазначає, що ризик впливу на свідків носить лише теоретичний характер, оскільки вони вже допитані, а матеріали провадження не містять будь-яких доказів про вплив на них. Також наголошує, що відсутні будь-які доводи чи докази того, що обвинувачений може будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення. Звертає увагу, що суд визначив непомірний для обвинуваченого розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано дані про особу ОСОБА_9 , тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень,які відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких злочинів, та обставини їх вчинення.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо необхідності зменшення розміру застави, апеляційний суд приймає до уваги положення ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно якої розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначаючи розмір застави, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого і тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , які відносяться до тяжких злочинів.

Рішення суду першої інстанції про визначення розміру застави відповідає вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України,підстав для зменшення розміру застави колегії суддів не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2025, якою ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 01.08.2025 включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3