№ 1-кс/756/1881/25
У Х В А Л А

іменем України

31 липня 2025 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001292, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

09 липня 2025 року прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно.

У поданому клопотанні прокурор вказує на наступне.

Так, в ході розслідування кримінального провадження №0001292 від 10.04.2024 по факту шахрайського заволодіння об`єктом нерухомого майна, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , порушеного за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був виявлений факт шахрайського заволодіння, ще одним об`єктом нерухомого майна тією ж групою осіб, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час розслідування кримінального провадження №0001292 встановлено, що об`єктом вчинення кримінального правопорушення являється нерухоме майно (квартира), що за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.12.2023, приватний нотаріус ОСОБА_6 , посвідчила договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 під №3848 ніби як між продавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покупцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, в приватного нотаріуса ОСОБА_7 було вилучено документи на підставі яких остання зробила перереєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості. Вивчивши вилучені документи встановлено, що невстановлений досудовим розслідуванням чоловік, який видавав себе за ОСОБА_4 використовуючи підроблений паспорт громадянина України та інші підроблені документи підписав договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 у якості продавця з ОСОБА_5 , яка виступила у якості покупця.

16.05.2024, в якості свідка було допитано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у свої показаннях на більшість поставлених слідчим запитання посилаючись на ст. 63 Конституції України відмовилась відповідати, але повідомила, що не знає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в якого остання згідно відповідних документів придбала вище зазначений об`єкт нерухомості.

У подальшому, до СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві надійшов ініціативний рапорт оперуповноваженого ВКП Оболонського УП ГУНП у м. Києві, згідно якого за результатами проведених заходів встановлено, щодо вчинення даного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , де остання може зберігати предмети вчиненого кримінального правопорушення та інші докази, які мають важливе значення, для притягнення до відповідальності винних осіб. До зазначеного ініціативного рапорту долучено низку документів, які підтверджують місце проживання ОСОБА_5 та право володіння квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

У ході вивчення документів наданих ВКП Оболонського УП ГУНП у м. Києві, необхідних для погодження клопотання про проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 встановлено, що право власності на квартиру в якій фактично проживає ОСОБА_5 остання набула придбавши її у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за договором купівлі-продажу №2041 від 26.10.2022, яка в свою чергу набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 , 07.09.2022 в ході проведення державної реєстрації права власності на майно, надавши як підтвердження права володіння вказаним об`єктом нерухомості «Договір про участь у Фонді фінансування будівництва», серія та номер: №1-437/Е від 14.01.2008, укладений ніби як між довірителем ОСОБА_8 та АКБ «ФОРУМ», лист банку про виконання забов`язань за інвестиційним договором №1803/3.1.3 виданий 04.04.2013.

Вивчивши договір про участь у Фонді фінансування будівництва, серія та номер: №1-437/Е від 14.01.2008, укладений ніби як між Довірителем ОСОБА_8 та Управителем АКБ «ФОРУМ», встановлено що згідно вказаного договору об`єктом інвестування є 2 кімнатна квартира АДРЕСА_4 , забудовником являється юридична особа «УКРТЕЛЕФІЛЬМ», яка отримала право на використання земельної ділянки.

У ході подальшого досудового розслідування було проведено низку слідчих та розшукових дій в ході яких встановлено, що договір про участь у Фонді фінансування будівництва, серія та номер: №1-437/Е від 14.01.2008 не міг бути підставою набуття права власності на квартиру АДРЕСА_3 , через те, що в ході розгляду Київським апеляційним судом м. Києва справи №826/14436/16 встановлено, що 30.01.2004 між ЗАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», правонаступником якого є ПАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» та Українською студією телевізійних фільмів «Укртелефільм» був укладений договір про спільну діяльність без створення юридичної особи, відповідно до якого сторони зобов?язались діяти з метою забезпечення спільного інвестування, залучення коштів та здійснення спільного будівництва об?єкту інвестування - адміністративно-житлового комплексу з підземним паркінгом, що розташований у Дніпровському районі м. Києва по вул. Ованеса Туманяна, 15-А та отримання прибутку для його учасників.

Пунктом 2.2. договору про спільну діяльність від 30.01.2004, у редакції Додаткової угоди № 1 від 29.05.2004 визначено наступний розподіл часток спільної власності між його учасниками: Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» - 13,5%, ПАТ «МІК «Інтерінвестсервіс» - 86,5%, що виключає можливість придбання квартири на даному об`єкті будівництва в АКБ «ФОРУМ», як зазначено в наданому ОСОБА_8 договорі.

Окрім цього встановлено, що 23.04.2012 будинок по АДРЕСА_5 здано в експлуатацію.

З 01 червня 2015 року ОСББ «Лазурний Блюз», відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» виконує функції управителя багатоквартирного будинку 15-А по вулиці Ованеса Туманяна у місті Києві, створене власниками житлових та нежитлових приміщень для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна у вказаному будинку.

13.02.2025 в якості свідка було допитано голову правління ОСББ «Лазурний Блюз», , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який у свої показаннях повідомив, що до 2022 року за даними з Державного реєстру майнових прав на нерухоме майно власники цього приміщення були відсутні. Восени 2022 року з?явилась жінка в супроводі молодшого чоловіка. Представила «своїм юристом». Жодних документів цей представник не пред?явив, уникав жодної фіксації.

При вивченні наданої копії Витягу з реєстру майнових прав було виявлено ряд невідповідностей і свідок припускає, що документи були підроблені тому що:

- АКБ «ФОРУМ» не може бути Управителем ФФБ за законом, а відтак і укладати Договір про участь в ФФБ з ОСОБА_8 . ОСОБА_9 зауважує, що договір про участь у фонді фінансування будівництва банк «Форум» не міг укладати взагалі тому, що вказані договори укладав виключно ТОВ «Фінансова компанія «МІТЕХ», а фонд гарантування вкладів фізичних осіб реалізовував майно самого банку «Форум», після ліквідації, в період 2016 та 2017 роки.

- нумерація договорів була іншою, послідовною. Тоді як в наведеному документі вказаний Договір від 2008 року містить номер квартири, який було присвоєно тільки наприкінці 2011 року після обмірів БТІ.

Працівники ОСББ неодноразово звертались до ОСОБА_8 з проханням надати копію Договору, але пропри обіцянки вона його не надала. Як тільки доступ до інженерних мереж було відновлено, наступного дня відбулась зміна власниці.

11.02.2025, в якості свідка допитано виконавчого директора ОСББ «Лазурний Блюз», ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка у своїх показаннях повідомила, що працює на вказаній посаді близько 8-ми років. У квартирі АДРЕСА_3 , проживає громадянка на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також ОСОБА_10 у своїх показаннях зазначає, що спочатку квартири в будинку належали забудовнику «Інтерінвестсервіс», а безпосередньо АДРЕСА_6 довгий час була без власника. 12.09.2022 до ОСББ приїхала жінка на ім`я ОСОБА_8 (ІНН НОМЕР_1 ) та її супроводжував ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Жінка принесла витяг на право власності, а ОСОБА_12 був її представником. Також ОСОБА_10 повідомляє, що 26.10.2022 ОСОБА_5 заповнила документи в ОСББ, як власниця вище вказаної квартири. Під час оформлення документів в ОСББ ОСОБА_5 перебувала у супроводі все того ж представника ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Окрім цього ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на підтвердження свої слів надали низку підтверджуючих документів, які були долучені до матеріалів кримінального провадження.

У подальшому з метою здобуття доказів, для доведення вини осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення 11.02.2025, за адресою проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_2 , було проведено обшук в ході якого вилучено предмети, які мають значення для доказування вищевказаного кримінального правопорушення. У ході проведення обшуку за участі ОСОБА_5 до її квартири прибув ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який заявив, що є другом ОСОБА_5 та виявив бажання бути учасником обшуку, але не мав необхідних для цього документів укладених з ОСОБА_5 тому до участі в слідчій дії був не допущений.

Виходячи з вище викладеного прокурор вказує на систематичність незаконного заволодіння ОСОБА_5 об`єктами нерухомого майна, а саме квартирами за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а також чітку організацію і послідовне виконання її знайомим ОСОБА_11 та іншими особами, які були залучені до шахрайської схеми дій, спрямованих на заволодіння квартирами. Всі вищеописані дії ОСОБА_5 підтверджують її поза процесуальну поведінку та умисел спрямований на незаконне заволодіння об`єктами нерухомості, а не їх придбання так як відсутні будь які підтверджуючі документи сплати останньою грошових кошті за даний об`єкт нерухомості.

15.10.2024, суддею Оболонського районного суду м. Києва було накладено арешт з правом користування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 . Ураховуючи, що в ході проведення досудового розслідування встановлена систематичність незаконного заволодіння ОСОБА_5 об`єктами нерухомого майна, а також наявного місця для проживання останньої, з метою збереження квартири АДРЕСА_3 , яка визнана речовим доказом по матеріалах даного кримінального провадження та являється об`єктом який може зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, наявна необхідність у накладені арешту на вказану квартиру, без права користування, розпорядження та відчуження.

Згідно інформаційної довідки № 367891893, об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_2 ).

Прокурор вказує, що підставами і метою накладення арешту, відповідно до положень статті 170 КПК України, об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_2 ), являється те, що вказане нерухоме майно визнано речовими доказами у кримінальному правопорушенні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Тобто вказане майно було предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахування вказаного, прокурор просить накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_2 ), шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, оскільки вона є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

При цьому, прокурор ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власниця майна ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду клопотання не повідомлялась на підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки, на переконання слідчого судді, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Ураховуючи неявку прокурора, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, а також беручи до уваги позицію прокурора викладену у поданій до суду заяві, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання за наявними в ньому матеріалами.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Водночас, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1-3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Як убачається із клопотання про накладення арешту на майно та матеріалів доданих в його обґрунтування, прокурором обґрунтована необхідність арешту вказаного у клопотанні майна, зокрема, вказано перелік і види майна, що належить арештувати та надано документи, які підтверджують право власності на майно.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

На підставі викладеного, з урахуванням того, що прокурор поданим клопотанням, а також матеріалами поданими в його обґрунтування доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення, а також те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні № 0001292, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна та вважає, що прокурор, виходячи з фактичних обставин кримінального правопорушення, обґрунтовано звернувся з клопотанням про арешт зазначеного майна.

Разом з тим, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку, що необхідно накласти арешт на квартиру шляхом встановлення заборони розпорядження та відчуження будь-кому і будь-яким чином, оскільки прокурором не доведені обставини, які б свідчили про необхідність заборони користуванням вказаним об`єктом нерухомо майна.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001292, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.04.2024, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 190 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: НОМЕР_2 ), шляхом встановлення заборони відчуження та розпорядження будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1