Справа № 947/1573/25
Провадження № 1-кс/947/9970/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000682 від 13.04.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . Разом з клопотанням про застосування запобіжного заходу надійшло клопотання про надання дозволу на затримання останнього.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, знаючи психологію людей, переслідуючи корисливі мотиви, будучи обізнаним в сфері надання послуг наркозалежним, вирішив створити фіктивний реабілітаційний центр для утримання наркозалежних проти їх волі, без відповідних на те дозволів та ліцензій під прикриттям громадської організації «Дванадцять кроків» ідентифікаційний код юридичної особи 41210333, місцезнаходження юридичної особи за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140/1,кв. 104, із основним видом діяльності код КВЕД 94.99 «діяльність інших громадських організацій».

Розуміючи, що самостійно виконати дії по безпосередній діяльності реабілітаційного центру він не зможе та йому потрібні співучасники, ОСОБА_6 вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, направлену на організацію злочинів, пов`язаних з незаконним позбавленням волі людей.

Таким чином, ОСОБА_6 , використовуючи свої лідерські якості, маючи рішучий та вольовий характер, розуміючи можливі наслідки протиправних дій, проте нехтуючи суворістю визначеного кримінальним законодавством покарання, у період з вересня 2020 року по лютий 2021 року, створив та очолив організовану групу, до якої втягнув у якості її членів осіб, обізнаних в сфері надання послуг наркозалежним, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій та ролей учасників організованої групи, спрямованих на досягнення єдиного злочинного плану, відомого усім учасникам організованої групи.

Далі, з метою досягнення єдиного злочинного результату, ОСОБА_6 , будучи організатором злочинної групи, розробив план скоєння злочинів, пов`язаних з незаконним позбавленням волі людей за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману та зловживання довірою, під виглядом надання їм допомоги, у фіктивному центрі реабілітації наркозалежних, що діє під прикриттям громадської організації «Дванадцять кроків», встановив в групі певну ієрархію, порядок підпорядкованості членів групи, ролі та функції кожного з них при вчиненні злочинів, встановив правила дисципліни і контролював їх дотримання, фінансував учасників групи коштами, добутими злочинним шляхом.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи були об`єднані єдиним прямим умислом та планом, відомим усім учасникам групи, направленим на незаконне позбавлення волі людей за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману та зловживання довірою, під виглядом надання їм допомоги, у фіктивному центрі реабілітації наркозалежних, що діє під прикриттям громадської організації «Дванадцять кроків», та які протягом тривалого часу, розуміючи, що за законом не мають права позбавляти волі інших людей, але бажаючи це зробити, переслідуючи корисний мотив, незаконно позбавляли волі людей та поза їх волею поміщали у місце примусового утримання, яке вони не мали змоги вільно залишити, оскільки знаходились під постійним наглядом ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

З метою досягнення єдиного злочинного результату, невстановлена досудовим розслідуванням особа, від імені громадської організації «Дванадцять кроків» в невстановлений досудовим розслідуванням час, підібрав приміщення для здійснення незаконного утримання осіб, а саме орендував домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під приводом надання допомоги наркозалежним.

За вказаною адресою ОСОБА_6 створив розподіл на групи, відвівши ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , невстановленим досудовим розслідуванням особам ролі «адміністратора-охоронця», та іншим невстановленим досудовим розслідуванням особам ролі «силового супроводу».

Крім того, ОСОБА_6 , як організатор злочинного угруповання, розробив документацію, яку повинні були вести інші члени організованої групи, методи та правила внутрішнього розпорядку фіктивного реабілітаційного центру, та передав на виконання членам злочинного угрупування та передавав особам та їх родичам, які були введені в оману щодо проходження лікування в реабілітаційному центру, номер свого особистого банківського рахунку, на який останні перерахували грошові кошти, а саме: № НОМЕР_1 ПАТ КБ «ПриватБанк».

Не зважаючи на те, що законодавством України передбачено наступне:

Статтею 29 Конституції України гарантується право кожної людини на свободу та особисту недоторканність, які можуть обмежуватися лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

З огляду на вимоги зазначеної норми Основного Закону та ст. ст. 13, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 у справі № 1-1 /2016 при примусовій госпіталізації, хворих (без їх згоди) вимагається висновок комісії лікарів-психіатрів та рішення суду, а у разі недієздатності особи також прохання або згода її опікуна.

Таким чином, чинне законодавство забороняє будь-яке позбавлення особи волі, у тому числі у зв`язку з психічними розладами, без рішення суду як основного засобу контролю за дотриманням прав громадян на свободу.

Крім того, суспільні відносини у сфері охорони здоров`я врегульовані актами законодавства, насамперед Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі Закон).

Відповідно до вимог згаданого Закону поняття «реабілітація» відноситься до одного з видів медичної допомоги та на сам перед передбачає забезпеченням осіб, які звернулись саме медичної допомоги лікарями.

Для соціальної реабілітації наркозалежних осіб передбаченостворення закладів, зокрема центру ресоціалізації наркозалежної молоді, який відповідно до Типового положення про центр ресоціалізації наркозалежної молоді, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 № 979 є спеціалізованим закладом, в якому на добровільних засадах цілодобово перебуває молодь, що пройшла курс лікування від наркотичної залежності в закладах охорони здоров`я та потребує отримання соціальних послуг.

Такі центри утворюються за рішенням місцевого органу виконавчої влади. Розміщення в підвалах, цокольних поверхах, у приміщеннях, віддалених від населених пунктів, та за відсутності розвинутої транспортної інфраструктури не допускається.

Зарахування до центру здійснюється згідно з наказом його директора, що видається на підставі заяви отримувача соціальних послуг за наявності паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, медичної довідки про стан здоров`я та про проходження курсу лікування від наркотичної залежності в закладах охорони здоров`я або письмового направлення органу, що утворив центр, чи центру соціальних служб. Особи віком до 18 років зараховуються на підставі заяви батьків або осіб, що їх замінюють.

Водночас, до центру не зараховуються особи, що перебувають у стані наркотичного сп`яніння, із симптомами хвороба у гострому періоді або в період загострення хронічних захворювань.

Таким чином ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи у складі організованої групи в порушення встановленого законами порядку, за відсутності відповідного рішення суду, позбавляли громадян волі.

Процедура надання медичної допомоги хворим, у тому числі наркозалежних, потребує виконання передбачених законодавством вимог, які було порушено.

Так, статтею 33 Закону визначено, що м едична допомога надається підготовленими медичними працівниками закладів охорони здоров`я з одержаною відповідно до закону ліцензією та зареєстрованими фізичними особами-підприємцями з відповідною ліцензією, отриманою в установленому законом порядку.

Частина 2 статті 74-1 цього Закону, постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку видачі та анулювання спеціального дозволу на зайняття народною медициною (цілительством)» від 03.12.2012 №1145 дозволяє займатися народною медициною (цілительством) особам, які не мають спеціальної медичної освіти, зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи-підприємці, лише у разі отримання спеціального дозволу на зайняття народною медициною (цілительством), виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Таким органом на сьогодні є Державне підприємство «Комітет з питань народної і нетрадиційної медицини Міністерства охорони здоров`я України», якийне надавав будь-яких спеціальних дозволів (ліцензій) на зайняття нетрадиційною медициною та/або надання реабілітаційних послуг, крім того так званим цілительством у вигляді «трудотерапії». За медичними стандартами МОЗ України такі методики взагалі не передбачені.

Тобто учасники злочинної групи з застосуванням обману, психічного та фізичного насилля, систематично отримувати незаконні заробітки за рахунок використання складних життєвих ситуацій людей та навіть цілих родин, які виникли з тих чи інших обставин, у тому числі у зв`язку з алкогольною або наркотичною залежністю людей.

Безоплатна та примусова праця є складовим елементом поневолення людини і прямо заборонено Конституцією України. Такі дії осіб реабілітаційного центру відповідно до положень Факультативного протоколу до Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження та покарання слід віднести до протиправного тримання в місцях несвободи, тобто будь-якої форми утримання під вартою чи тюремного ув`язнення або поміщення особи в державне чи приватне місце утримання під вартою, яке ця особа не має права залишити за власним бажанням, за наказом будь-якого судового, адміністративного чи іншого органу.

У діяльність вказаної злочинної групи входив розподіл певних ролей на території самого реабілітаційного центру, а саме: («керівник», «адміністратори-охоронці», «волонтери») для нормальної роботи та здійснення постійного нагляду за особами, які нібито потребують допомоги залучались також особи із числа реабілітуючих.

Установлено, що ОСОБА_6 здійснив розподіл ролів наступним чином:

ОСОБА_6 будучи організатором організованої групи, здійснював загальне керівництво групи, координував дії і злочинні ролі кожного, розподіляв грошові кошти отримані внаслідок злочинної діяльності, забезпечував життєву діяльність центрів: вирішував питання з харчовим постачанням, особисто здійснював керівництво «реабілітаційним центром», розташованим за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вул. Побратимів, 10/13, контролював дії інших членів організованої групи.

ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, як члени групи, входячи до складу «адміністраторів -охоронців» приймали участь у незаконному утриманні осіб на території реабілітаційного центру за вищевказаною адресою, з метою формування «покори», завдавали сильного морального болю шляхом залякування, примушення до праці у реабілітаційному центрі, які діяли під прикриттям РЦ «Дванадцять кроків», за що отримували грошову винагороду.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші невстановлені особи, обґрунтовано підозрюються у тому, що за період з вересня 2020 року по 09 лютого 2021 року, скоїли ряд умисних злочинів, пов`язаних з незаконним позбавленням волі:

У ході проведення досудового розслідування за фактами незаконного позбавлення волі осіб, у приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , вчинених організованою групою ОСОБА_6 досудовим розслідуванням встановлено наступне:

Так, ОСОБА_8 у грудні 2020 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) дізнався від невстановленої слідством особи, що у м. Одесі існує реабілітаційний центр «Дванадцять кроків», у якому нібито лікують алко- та наркозалежних, та адресу реабілітаційного центру.

02.12.2020 з метою проходження реабілітації та лікування ОСОБА_8 , який зловживав наркотичними речовинами, подзвонив на номер реабілітаційного центру «Дванадцять кроків», на який відповіла невстановлена особа, та згідно відведеної ролі та єдиногоплану, ввів ОСОБА_8 в оману стосовно реабілітації та лікування нарко та алкозалежних осіб, та запропонував пройти курс лікування у їх центрі.

У той же день, ОСОБА_8 , будучи введений в оману про здійснення належного лікування та надання законної медичної допомоги, самостійно прибув до реабілітаційного центру, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проходження лікування від наркоманії. Проте, у подальшому, ознайомившись із «правилами», «завданнями» та незаконністю діяльності центру та маючи бажання його покинути, був незаконно позбавлений волі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та іншими особами, невстановленими під час досудового розслідування, які діяли умисно, протиправно, всупереч вищевказаним законодавчим положенням, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання.

Так, невстановленою особою, яка діяла згідно єдиного плану та відведеній йому ролі, ОСОБА_8 було запропоновано підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Дванадцять кроків» на що останній, будучи введений в оману, погодився, та перерахував грошові кошти на банківський рахунок ОСОБА_6 ..

У подальшому в період з 02.12.2020 по 09.02.2021 ОСОБА_8 неодноразово висловлював бажання покинути реабілітаційний центр, але незаконно був позбавлений волі, тобто йому було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України.

Так, у вказаний період, ОСОБА_8 був вимушений за наказом ОСОБА_6 , та під охороною ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які діяли згідно єдиного плану, розробленого ОСОБА_6 , не покидати будинок АДРЕСА_1 , при цьому він був незаконно позбавлений вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключі від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_8 відкрити двері будинку та надати йому право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілого виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілому.

Так, 09.02.2021 правоохоронними органами проведено на підставі рішення суду обшук в приміщенні реабілітаційного центру «Дванадцять кроків» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вул. Побратимів, 10/13, де і був виявлений факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_8 та інших осіб.

Крім того, ОСОБА_9 09.11.2020 року, знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , був незаконно позбавлений волі ОСОБА_5 та невстановленою особою, які діяли згідно єдиного плану, розробленого ОСОБА_6 , які під примусом, із застосуванням фізичної сили помістили останнього в свій автомобіль і доставили в цей же день до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в реабілітаційний центр «Дванадцять кроків». Після прибуття до вказаного реабілітаційного центру невстановлена особа запропоновала ОСОБА_9 підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Дванадцять кроків», на що потерпілий відмовився. Однак шляхом погроз та морального тиску з боку невстановленої особи, потерпілий був вимушений підписати вищенаведені документи.

У подальшому в період з 09.11.2020 по 09.02.2021 ОСОБА_9 незаконно був позбавлений волі, так йому було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України, тобто ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші особи, невстановлені під час досудового розслідування, діяли умисно, протиправно, всупереч вищевказаним законодавчим положенням, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання.

Так, у вказаний період, ОСОБА_9 був вимушений за наказом ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які діяли згідно єдиного плану, розробленого ОСОБА_6 , не покидати будинок АДРЕСА_1 , при цьому він був незаконно позбавлений вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключі від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_9 відкрити двері будинку та надати йому право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілого виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілому.

Так, 09.02.2021 правоохоронними органами проведено на підставі рішення суду обшук в приміщенні реабілітаційного центру «Дванадцять кроків» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вул. Побратимів, 10/13 де і був виявлений факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 та інших осіб.

Крім того, ОСОБА_10 у грудні 2020 року дізнався від невстановленої слідством особи, що у м. Одесі існує реабілітаційний центр «Дванадцять кроків», у якому нібито лікують алко- та наркозалежних, та адресу реабілітаційного центру.

17.12.2020 з метою проходження реабілітації та лікування ОСОБА_10 , який зловживав наркотичними речовинами, подзвонив на номер реабілітаційного центру «Дванадцять кроків», на який відповіла невстановлена особа, та згідно відведеної ролі та єдиногоплану, ввів ОСОБА_10 в оману стосовно реабілітації та лікування нарко та алкозалежних осіб, та запропонував пройти курс лікування у їх центрі.

У той же день, ОСОБА_10 , будучи введений в оману про здійснення належного лікування та надання законної медичної допомоги, самостійно прибув до реабілітаційного центру, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проходження лікування від наркоманії. Проте, у подальшому, ознайомившись із «правилами», «завданнями» та незаконністю діяльності центру та маючи бажання його покинути, був незаконно позбавлений волі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та іншими особи, невстановленими під час досудового розслідування, які діяли умисно, протиправно, всупереч вищевказаним законодавчим положенням, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання.

Так, невстановленою особою, яка діяла згідно єдиного плану та відведеній йому ролі, ОСОБА_10 було запропоновано підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Дванадцять кроків» на що останній, будучи введений в оману, погодився, та перерахував грошові кошти на банківський рахунок ОСОБА_6 ..

У подальшому в період з 17.12.2020 по 09.02.2021 ОСОБА_10 неодноразово висловлював бажання покинути реабілітаційний центр, але незаконно був позбавлений волі, тобто йому було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України.

Так, у вказаний період, ОСОБА_10 був вимушений, за наказом ОСОБА_6 , та під охороною ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які діяли згідно єдиного плану, розробленого ОСОБА_6 , не покидати будинок АДРЕСА_1 , при цьому він був незаконно позбавлений вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключі від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_10 відкрити двері будинку та надати йому право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілого виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілому.

Так, 09.02.2021 правоохоронними органами проведено на підставі рішення суду обшук в приміщенні реабілітаційного центру «Дванадцять кроків» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вул. Побратимів, 10/13, де і був виявлений факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_10 та інших осіб.

Крім того, ОСОБА_11 в грудні 2020 року, знаходячись у м. Одесі, за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, був незаконно позбавлений волі ОСОБА_6 , який діяв згідно єдиного плану з іншими учасниками організованої групи, ввівши потерпілого в оману, посадив в свій автомобіль і доставив в цей же день до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в реабілітаційний центр «Дванадцять кроків». Після прибуття до вказаного реабілітаційного центру ОСОБА_6 запропоновав ОСОБА_11 підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Дванадцять кроків», запевнивши останнього про здійснення належного лікування та надання законної медичної допомоги, будучи введений в оману ОСОБА_11 погодився та підписав відповідні документи.

У подальшому в період з грудня 2020 року по 09.02.2021 ОСОБА_11 незаконно був позбавлений волі, так йому було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України, тобто ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші особи, невстановлені під час досудового розслідування, діяли умисно, протиправно, всупереч вищевказаним законодавчим положенням, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання.

Так, у вказаний період, ОСОБА_11 був вимушений за наказом ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які діяли згідно єдиного плану, розробленого ОСОБА_6 , не покидати будинок АДРЕСА_1 , при цьому він був незаконно позбавлений вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключі від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_11 відкрити двері будинку та надати йому право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілого виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілому.

Так, 09.02.2021 правоохоронними органами проведено на підставі рішення суду обшук в приміщенні реабілітаційного центру «Дванадцять кроків» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вул. Побратимів, 10/13 де і був виявлений факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 та інших осіб.

Крім того, ОСОБА_12 13.11.2020 року, знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_3 , був незаконно позбавлений волі невстановленими особами, які діяли згідно єдиного плану, розробленого ОСОБА_6 , які без свідомості, із застосуванням фізичної сили помістили останнього в свій автомобіль і доставили в цей же день до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в реабілітаційний центр «Дванадцять кроків». Після прибуття до вказаного реабілітаційного центру ОСОБА_12 прийшов досвідомості, невстановлена особа запропоновала йому підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Дванадцять кроків», на що потерпілий відмовився. Однак шляхом застосування фізичного насильства з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , потерпілий був вимушений підписати вищенаведені документи.

У подальшому в період з 13.11.2020 по 09.02.2021 ОСОБА_12 незаконно був позбавлений волі, тобто йому було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України, тобто ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші особи, невстановлені під час досудового розслідування, діяли умисно, протиправно, всупереч вищевказаним законодавчим положенням, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання.

Так, у вказаний період, ОСОБА_12 був вимушений за наказом ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які діяли згідно єдиного плану, розробленого ОСОБА_6 , не покидати будинок АДРЕСА_1 , при цьому він був незаконно позбавлений вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключі від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_12 відкрити двері будинку та надати йому право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілого виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілому.

Так, 09.02.2021 правоохоронними органами проведено на підставі рішення суду обшук в приміщенні реабілітаційного центру «Дванадцять кроків» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Лиманка, вул. Побратимів, 10/13 де і був виявлений факт незаконного позбавлення волі ОСОБА_12 та інших осіб.

Крім того, ОСОБА_13 25.01.2021 року, знаходячись біля магазину «Таврія-В» за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 8/1, була незаконно позбавлена волі ОСОБА_7 та невстановленою особою, які діяли згідно єдиного плану, розробленого ОСОБА_6 , які під примусом, із застосуванням фізичної сили помістили останню в свій автомобіль і доставили в цей же день до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в реабілітаційний центр «Дванадцять кроків». Після прибуття до вказаного реабілітаційного центру ОСОБА_5 , у присутності невстановлених осіб, запропонував ОСОБА_13 підписати документи про згоду на перебування у реабілітаційному центрі «Дванадцять кроків», на що потерпіла відмовилась.

У подальшому в період з 25.01.2021 по 29.01.2021 ОСОБА_13 незаконно була позбавлена волі, тобто їй було заборонено вільно обирати місце свого перебування, та вільно переміщатися по території України, тобто ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інші особи, невстановлені під час досудового розслідування, діяли умисно, протиправно, всупереч вищевказаним законодавчим положенням, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання.

Так, у вказаний період, ОСОБА_13 була вимушена за наказом ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які діяли згідно єдиного плану, розробленого ОСОБА_6 , не покидати будинок АДРЕСА_1 , при цьому вона була незаконно позбавлена вищезазначеними особами права вільно покинути територію зазначеного будинку, можливість спілкуватися із близькими та сторонніми особами, так як двері будинку завжди були зачиненні, а ключі від дверей знаходились у ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та інших невстановлених осіб, які на прохання ОСОБА_13 відкрити двері будинку та надати їй право на свободу пересування, відповідали відмовою, при цьому усвідомлюючи протиправність своїх дій та діючи умисно не відкривали двері будинку та примушували потерпілу виконувати різноманітні «правила» та «завдання» реабілітаційного центру, які завдавали морального болю потерпілій.

Так, 29.01.2021 ОСОБА_13 із реабілітаційного центру забрала її мати ОСОБА_14 , при цьому шляхом морального тиску з боку ОСОБА_5 потерпіла була вимушена підписати документи.

У той же день ОСОБА_13 звернулась з заявою про вчинення злочину щодо неї до працівників поліції.

За результатами досудового розслідування 11.02.2021 року було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 .

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 органом досудового розслідування було вжито заходів для вручення даного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

В подальшому, підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено у розшук, проте вжитими заходами розшуку, встановити його місцезнаходження до цього часу не надалося можливим.

09.04.2021 року було складено письмове повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 органом досудового розслідування було вжито заходів для вручення даного повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Оскільки на теперішній підозрюваний ОСОБА_5 від досудового слідства ухиляється, встановити його місцезнаходження не надалося за можливе, що свідчить про те, що останній переховується від органу досудового розслідування, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про надання дозволу на його затримання.

В судовому засіданні прокурор вимоги поданого клопотання про дозвіл на затримання підтримав у повному обсязі та просив клопотання задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши наявні у слідчого судді матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання та наданих в його обґрунтування матеріалів, 11.02.2021 року було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 органом досудового розслідування було вжито заходів для вручення даного повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

09.04.2021 року було складено письмове повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 органом досудового розслідування було вжито заходів для вручення даного повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадженні в їх сукупності, зокрема:

-протоколами допиту потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших, які зазначили, що до вчинення вказаного злочину, причетний ОСОБА_6 , який у змові з іншими підозрюваними, насильно позбавив їх свободи, заборонивши у категоричній формі, у тому числі із застосуванням фізичного та психологічного насильства, залишати приміщення так званого реабілітаційного центру, користуватися засобами зв`язку, порушувати режим перебування та встановлені правила поведінки. У випадку допущення невиконання вимог поведінки до потерпілших застосовувались заходи фізичного або психологічного впливу, покарання у вигляді позбавлення сну, заборони сидіти, лежати на ліжках протягом дня, примусове залучення до прибирання та до так званої «трудотерапії». Крім того, деяких пацієнтів центру зачиняли у підвалі за відмову від підписання письмової згоди на перебування в даному центрі. Мали місце спроб втечі потерпілих, які завершилися невдачею, та яких силоміць повернули до місць їх перебування. Під час силової доставки потерпілих до вказаного центру до одного із них було застосовано грубу фізичну силу у вигляді нанесення ударів по голові тощо;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які впізнали ОСОБА_5 , як особу, причетну до вчинення вказаного злочину;

- протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, відповідно до яких зафіксовано розмови ОСОБА_5 , із іншими членами організованої групи щодо незаконного утримання осіб;

Слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з клопотанням про застосування запобіжного заходу надійшло клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 .

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено у розшук.

Сторона обвинувачення зазначає, що на даний час встановити місцезнаходження підозрюваного не видалося за можливе.

За таких обставин, з огляду на характер інкримінованих підозрюваному ОСОБА_5 дій, а також те, що місцезнаходження його невідоме органу досудового розслідування, у зв`язку із чим його оголошено у розшук, на думку слідчого судді викладене свідчить про те, що наразі підозрюваний переховується від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у випадку його подальшого визнання винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень у встановленому законом порядку судом, з огляду на обставини їх можливого вчинення, як вони викладені у клопотанні та їх специфіку, слідчий суддя приходить до переконання, що ризики у вигляді можливого подальшого переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджання кримінальному провадженню в рамках даного кримінального провадження наявні.

За таких обставин, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню з встановленням відповідного строку дії ухвали.

Керуючись ст. ст. 183, 188, 189, 190, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Дати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000682 від 13.04.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 КК України.

Ухвала про дозвіл на затримання втрачає свою дію 20.12.2025 року, або після приводу підозрюваного до суду для участі в розгляді клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, або відкликання ухвали прокурором.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1