Справа № 748/706/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/518/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченої ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, до 06 липня 2025 року, без визначення розміру застави. Місцевий суд вказав, що передбачені ст.177 КПК України ризики продовжують існувати, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам, тому строк тримання під вартою ОСОБА_9 необхідно продовжити.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченої апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити в цій частині нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувавши відносно ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з одночасним переданням неповнолітньої обвинуваченої під нагляд батьків, з покладенням на неї відповідних обов`язків. Послався на те, що зазначені у клопотанні прокурора ризики не доведені та не обґрунтовані. Також вказав на відсутність обставин, які б свідчили про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків. Крім того, під час затримання обвинуваченої, було вчинено ряд незаконний дій, на що стороною захисту зверталася увага суду.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_9 , її захисника та законного представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді Чернігівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000230 від 25.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

27.11.2024 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова щодо ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який у подальшому неодноразово продовжувався, у тому числі й судом.

Відповідно до ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченої, місцевий суд ураховував, що, судовий розгляд не завершений, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, й усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує їй, в разі визнання винуватою, може переховуватися від суду, зокрема, через відсутність обмеження для виїзду за кордон, що дає їй можливість перетину кордону з метою уникнення покарання, у тому числі використовуючи свої зв`язки з представниками спеціальних служб рф; перебуваючи на волі, може впливати на свідків, з метою зміни їх показань на свою користь або схилити до відмови від давання показань; може продовжувати вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, зокрема продовжити надавати допомогу представникам рф у проведенні підривної діяльності проти України; зможе перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, а саме: попередити представника спеціальних служб російської федерації, зокрема, особу з мережевим ім`ям «Polina HR_Manager», та її спільників про її викриття, внаслідок чого представники країни-агресора дізнаються про методи роботи правоохоронних органів України щодо викриття громадян України, які співпрацюють з представниками держави-агресора, що в подальшому може зашкодити національній безпеці України.

Крім того, високий рівень цих ризиків зумовлений триваючими воєнними діями, під час яких російською федерацію наносяться удари по всій території України. Сучасні інформаційно-комунікативні технології передачі даних дозволяють спілкування та передачу даних широкому колу осіб з використанням технологій анонімізації спілкування, які є достатньо простими для використання їх неповнолітніми. Ці технології можуть використовуватися для маніпуляцій зі свідомістю інших осіб, що для неповнолітньої ОСОБА_9 , зважаючи на формулювання обвинувачення, особливо підвищує ризики впливу на її поведінку.

А тому, зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вищевказаним ризикам, правильно дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання апелянта на надуманість ризиків, вказаних у клопотанні прокурора, та на відсутність доказів, які обґрунтовують обрання запобіжного заходу та подальше тримання обвинуваченої під вартою, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Поряд з цим належить врахувати положення ч.6 ст.176 КПК України, якими регламентується, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_9 , місцевий суд правильно зазначив, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, і на даний час вони виключають скасування цього запобіжного заходу та обрання їй більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відтак, порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 травня 2025 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4