Справа № 466/5672/24
Провадження № 1-кп/466/329/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000471 від 01.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Переволочна Буського району Львівської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, працездатного, непрацюючого, раніше судимого, останній раз вироком від 18.04.2019 Шевченківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.122, ч.2 ст.125, ст.70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, ст.75,76 КК України на 2 роки іспитового терміну, який переглянуто Львівським апеляційним судом та ухвалено новий вирок від 08.07.2020, яким засуджено за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ст.70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.71, 72 КК України до даного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 17.11.2015 у виді штрафу в сумі 1020 грн., який виконувати самостійно, зареєстрований та проживав (до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою)за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних, в тому числі корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 12 квітня 2024 року, приблизно о 18.08 год., перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що по вул. Мазепи, 20 у м. Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з прилавку торгового залу магазину повторно таємно викрав одну пляшку віскі«Джек Деніелс 40%», об`ємом 0,7 л., вартістю 624,16 грн. (без врахування ПДВ), яку заховав під пахву лівої руки, притримуючи викрадене правою рукою, після чого пішов у напрямку лінії кас. Відразу ж після того, коли ОСОБА_4 пройшов повз непрацююче касове відділення, не розрахувавшись за вказаний товар, останній, разом з викраденим майном був помічений касиром ОСОБА_5 , яка перебувала на своєму робочому місці за сусідньою касою та, намагаючись припинити вчинення викрадення майна, почала голосно вимагати щоб ОСОБА_4 зупинився та розрахувався за взяте ним майно. Побачивши, що ОСОБА_4 не реагує на вимоги повернутись та розрахуватись за взяту ним пляшку алкогольного напою, а навпаки, пришвидшивши крок, виходить з приміщення магазину, ОСОБА_5 побігла навздогін ОСОБА_4 , не припиняючи голосно висловлювати вимогу повернутись та оплатити вартість взятого товару.

Однак, продовжуючи ігнорувати законні вимоги касира ОСОБА_5 повернутись та оплатити вартість викраденої пляшки алкоголю, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що його протиправні дії виявлені іншою особою, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, який таким чином переріс в умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою залишити місце події, вийшов з приміщення магазину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТзОВ ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на суму 624,16 грн. (без врахування ПДВ).

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , 15 квітня 2024 року, приблизно о 13.05 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Близенько» № 100 ПП «Мережа-Сервіс Львів», що по вул. Липинського, 29В у м.Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з метою власного протиправного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з прилавку торгового залу магазину повторно таємно викрав одну пляшку віскі«Джек Деніелс Теннессі Хані 35%», об`ємом 0,5 л., вартістю 416,90 грн. (без врахування ПДВ), яку заховав під пахву лівої руки, притримуючи викрадене правою рукою, після чого пішов у напрямку лінії кас. Відразу ж після того, коли ОСОБА_4 пройшов повз касове відділення, не розрахувавшись за вказаний товар, останній, разом з викраденим майном був помічений керуючою магазином ОСОБА_6 , яка перебувала на своєму робочому місці, в торговому залі, неподалік лінії кас, та намагаючись припинити вчинення викрадення майна, почала голосно вимагати щоб ОСОБА_4 зупинився та розрахувався за взяте ним майно.

Однак, продовжуючи ігнорувати законні вимоги керуючої магазином ОСОБА_6 повернутись та оплатити вартість викраденої пляшки алкоголю, яка також, кинувшись навздогін, схопила ОСОБА_4 рукою за його верхній одяг та намагалась зупинити останнього, однак ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його протиправні дії виявлені іншою особою, вирвався від керуючої магазином ОСОБА_6 , та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, який таким чином переріс в умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з метою залишити місце події, вийшов з приміщення магазину, та втік з викраденим майном. Своїми вказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ПП «Мережа-Сервіс Львів» матеріальну шкоду на суму 416,90 гривень (без врахування ПДВ).

В судовому засідання ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за зазначеними вище епізодами за ч.4 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно 12.04.2024 та 15.04.2024 викрав спиртні напо ї(по одній пляшці віски), намагався покинути магазини, однак його дії помітили працівники торгового закладу, "кричали" та бігли за ним, пропонуючи розрахуватись за викрадений товар, цивільні позови визнав, оскільки викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В судове засідання представники потерпілих-юридичних осіб ТзОВ ТВК «Львівхолод» і ПП «Мережа-Сервіс Львів» не з`явились, в матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просять задоволити заявлені ними цивільні позови, щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 поклались на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів щодо цивільних позовів та характеризуючих даних обвинуваченого.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за епізодами від 12.04.2024р. та 15.04.2024р. за ч.4 ст.186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Юридична кваліфікація дій обвинуваченого за ч.4 ст.186 КК України є вірною в частині встановлення фактичних обставин справи та доведеності вини по вказаних епізодах.

Згідно ст. 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що останній скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, не працює, інвалідом не являється, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, є осудною особою, на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, в тому числі, за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, зокрема: 17.11.2015 вироком Личаківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.125, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн., який не сплачений;18.04.2019 вироком Шевченківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.122, ч.2 ст.125, ст.70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, ст.75 КК України на 2 роки іспитового терміну, вирок переглянуто Львівським апеляційним судом, ухвалено новий вирок від 08.07.2020, яким засуджено за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ст.70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.71, 72 КК України до даного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 17.11.2015 у виді штрафу в сумі 1020 грн., який виконувати самостійно, 02.11.2011 звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково, невідбутий строк покарання 9 місяців 6 днів.

Враховуючи викладене, тяжкість вчиненого умисного злочину, обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним злочину, вважаю, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і тому покарання йому слід призначити в межах санкції частини четвертої статті 186 КК України у виді позбавлення волі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та в ході судового розгляду не встановлено.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини четвертої статті 186 КК України, а саме позбавлення волі. На підставі ст.ст.71, 72 КК України до даного покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 17.11.2015 у виді штрафу в сумі 1020 грн., яке виконувати самостійно.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується особою, яка таку шкоду заподіяла.

Частиною 2 ст.127 КК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відтак,оскільки в результаті вчинення злочинних дій ОСОБА_4 заподіяно матеріальну шкоду ТзОВ ТВК «Львівхолод» та ПП «Мережа Сервіс», тому цивільні позови підлягають задоволенню.

Цивільний позов ТзОВ ТВК «Львівхолод» задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТзОВ ТВК «Львівхолод» заподіяну матеріальну шкоду на суму 624,16грн.

Цивільний позов ПП «Мережа Сервіс» задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПП «Мережа Сервіс» заподіяну матеріальну шкоду на суму 416,90грн.

Питання про речові докази, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а саме - СДР-диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370-374, 376, 394 КПК України, ст.ст.65,71,72 КК України суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до даного покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м.Львова від 17.11.2015 у виді штрафу в сумі 1020 грн., яке виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 15.04.2024, тобто, з часу фактичного затримання за вчинення злочину.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ТзОВ ТВК «Львівхолод» задовольнити повністю.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТзОВ ТВК «Львівхолод» заподіяну матеріальну шкоду на суму 624,16грн.

Цивільний позов ПП «Мережа Сервіс» задовольнити повністю.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПП «Мережа Сервіс» заподіяну матеріальну шкоду на суму 416,90грн.

Речові докази СДР-диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, засудженим з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок складено та проголошено 08.05.2025 року.

Суддя ОСОБА_1