МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
В И Р О К

іменем України

Справа № 171/475/23

Провадження № 1-кп/210/137/25

20 травня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі:

Головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

сторони кримінального провадження, які приймали участь у судовому розгляді: прокурори Криворізької східної окружної прокуратури: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене 03 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Зеленодольськ, Дніпропетровської області, громадянин України, українець, маючий професійну (професійно-технічну) освіту, не одружений, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , в присутності захисника ОСОБА_11 за письмової згоди представника потерпілої ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок).

Відповідно до абз. 8 п. 3 Порядку, починаючи з травня 2022 року допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території російською федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 р. заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації.

Згідно з п. 5 Порядку, внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги.

Відповідно до п. 6 Порядку, для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (далі - ОСОБА_12 ).

У заяві зазначається, крім іншого, відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа та адреса місця, куди перемістилася особа,

Заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути також подана до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

Перелік територіальних громад, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджено наказом Мінреінтеграції № 75 від 25.04.2022 (зі змінами внесеними наказом Мінреінтеграції від 27 липня 2022 року № 169). До вказаного переліку входить, зокрема, Зеленодольська міська територіальна громада.

Так, 03.08.2022 ОСОБА_8 з метою незаконного отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам прибув до відділу (центру) надання адміністративних послуг виконавчого комітету Зеленодольської міської ради, що розташоване за адресою: 53860, Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Зеленодольськ, вул. Енергетична, 10, де цього ж дня власноручно на відповідному бланку умисно склав заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, в якій вказав недостовірні відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа, а саме зазначив адресу - АДРЕСА_1 , при цьому достовірно розуміючи, що фактично за цією адресою він не проживав, у тому числі з 24.02.2022.

На підставі вищевказаної заяви рішенням Управління соціального захисту населення Криворізької військової районної державної адміністрації від 08.08.2022 ОСОБА_8 призначено допомогу переміщеним особам на проживання у розмірі 2000 грн. на місяць.

Таким чином, у період часу з 01.08.2022 по 01.02.2023 ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом обману отримав грошову допомогу для внутрішньо-переміщеної особи у розмірі 14000 гривень, чим державі в особі Управління соціального захисту населення Криворізької військової районної державної адміністрації завдано збитків на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками «заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 24 березня 2023 року постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

29 березня 2023 року судом постановлено ухвалу про перехід від спрощеного провадження до судового провадження в загальному порядку, призначено підготовче судове засідання.

29 червня 2023 року призначено судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст.190 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

20 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000004 від 03 лютого 2023 року укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі статті 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим у цьому ж провадженні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_11 , отримавши письмову згоду від представника потерпілої ОСОБА_13 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди, обвинувачений ОСОБА_8 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого йому обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 190 КК України із застосуванням статті 75 КК України - звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувальними вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_8 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

Обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на їх користь. При цьому обвинувачені наполягають на укладенні угоди. Обвинувачений повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду.

Представник потерпілої укладення угоди підтримала, вказала про її добровільність, про що свідчить її заява. Просила затвердити угоду за її відсутності.

Також потерпілою стороною заявлено цивільний позов, який під час судового розгляду представник підтримала.

Прокурор угоду підтримав, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Судом додатково досліджено: письмові матеріали кримінального провадження, зокрема особова справа ОСОБА_8 , характеризуючий матеріал відносно обвинуваченого, матеріали тимчасового доступу.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У разі якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним (кількома) з підозрюваних чи обвинувачених (ч. 8 ст. 469 КПК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків, та за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Потерпіла сторона під час судового розгляду надала прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, та подала до суду заяву про її затвердження.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Дії ОСОБА_8 за частиною 1 статті 190 КК України кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_8 який будучи допитаним в суді підтвердив фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, зазначив, що проживав у Києві, певний час проживав у матері (на період хвороби) у м. Зеленодольськ, подав документи для оформлення виплат для надання допомоги ВПО. Працював у Києві, а після інсульту переїхав до матері. Свою вину у наданні недостовірної інформації для отримання виплат визнав, просив суворо не карати.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши обставини справи, суд визнає ОСОБА_8 винуватим за частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України за ознаками: «заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство)».

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Сторони угоди також узгодили призначення покарання на підставі статті 75 КК України звільнивши ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням.

Покарання сторонами угод визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: їх класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обмежень на застосування узгодженого покарання не встановлено.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому, що є обставиною, яка пом`якшує покарання. Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання відповідно до пред"явленого обвинувачення не встановлені.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок.

Обвинувачений характеризується позитивно, має постійне місце проживання, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, інвалідності не має, в силу статті 89 КК України раніше не судимий.

Частинами другою, третьою та четвертою статті 75 КК України встановлено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, в тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Суд враховує наявність обставини, яка пом"якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, наявність соціальних зв"язків, відсутність судимостей, що свідчить про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому ОСОБА_14 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням строком в один рік.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 КК України, слід зазначити, що частиною другою статті 75 КК України передбачена можливість суду приймати рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди, а також узгодження звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому випадку суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Тобто, тривалість іспитового строку та перелік обов`язків суд визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, та встановлені обставини, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1-2 частини першої статті 76 КК України, та пункту 2 частини 3 статті 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень

Згідно з статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний зв`язок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є об`єктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності.

Обвинувачений не заперечував, що його діями потерпілій стороні завдано шкоди.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 ЦПК України) Кримінальний процесуальний закон не містить вимог щодо доказів, якими особа, що пред"явила цивільний позов у кримінальному провадженні доводить розмір заявлених до відшкодування вимог. Тому суд, виходячи зі змісту частини 5 статті 128 КПК України, керуються положеннями Цивільного процесуального кодексу.

Згідно з вимогами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), діями якого спричинено матеріальну шкоду, яка оцінена потерпілою стороною у 20 000грн. про що в кримінальному провадженні заявлено цивільний позов.

Проте, як встановлено за матеріалами провадження, зокрема письмовими доказами, та встановленим розміром шкоди, визнаної судом доведеною, така шкода становить 14000,00 (чотирнадцять тисяч) грн.

Враховуючи викладене, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироку законної сили не надходило.

Керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 469, 473, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 травня 2025 року, укладену у кримінальному провадженні №0000004 , відомості про яке внесено до ЄРДР 03 лютого 2023року, між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_7 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_8 з іншого боку, у присутності захисника ОСОБА_11 за письмової згоди представника потерпілої ОСОБА_10 .

Визнати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді 1 (одного) років обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбуття призначеного за цим вироком основного покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один ) рік з іспитовим терміном в 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пункту 2 частини 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Управління соціального захисту населення Криворізької районної державної адміністрації № 1 (м. Апостолове) в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - 14 000 гривень (чотирнадцять тисяч гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000004 від 03.02.2023 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №171/475/23, провадження №1-кп/210/135/26.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні

Суддя: ОСОБА_1