Справа № 953/2289/25
н/п 1-кс/953/3539/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000188 від 25.09.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, українки, громадянки України, з вищою освітою, лікаря акушера-гінеколога, завідувача жіночої консультації КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000188 від 25.09.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000188 від 25.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора (російської федерації), яке розпочалось 24.02.2022, за відсутності патріотичних переконань, вирішила стати на шлях протиправної діяльності та вчиняти протиправні дії проти основ національної безпеки України, пов`язані з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за наступних обставин.

У громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений період часу, однак не пізніше 24.09.2024 року виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Так, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що він є особою призовного віку та підлягає мобілізації на особливий період і не має законних підстав для отримання відстрочки від призову, вступив у злочинну змову зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України спрямованої на мобілізацію населення, порядок якої визначений Законом України «Про оборону», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» тощо, з метою відшукання вагітної громадянки України та подальшого вмовляння останньої, за грошову винагороду, записати у якості батька її новонародженої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вже є батьком двох неповнолітніх дітей, достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_7 , після реєстрації його відповідними державними органами як батька дитини, фактичним батьком якої він не являвся та не являється, зможе скористатися правом на відстрочку від призову, з підстав визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як багатодітний батько, не маючи на те законних підстав.

З метою реалізації свого злочинного наміру спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, ОСОБА_7 доручив своїй матері відшукати вагітну громадянку України та вмовити зазначену особу, за грошову винагороду, записати у якості батька її новонародженої дитини ОСОБА_7 .

ОСОБА_6 , яка знаючи, що ОСОБА_4 працює лікарем- акушером КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР і має доступ до медичних даних вагітних жінок, доручила ОСОБА_4 відшукати вагітну громадянку України та вмовити зазначену особу, за грошову винагороду, записати у якості батька її новонародженої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є сином ОСОБА_6 , на що ОСОБА_4 погодилась.

У подальшому, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище лікаряакушера КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР, маючи доступ до медичних даних вагітних жінок, які перебувають на обліку у КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР відшукала вагітну громадянку України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та використовуючи свій авторитет лікаря-акушера, здійснюючи психологічний тиск на ОСОБА_8 , вмовила останню, за грошову винагороду, записати у якості батька її новонародженої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вже є батьком двох неповнолітніх дітей, що у подальшому надало б можливість ОСОБА_9 скористатися правом на відстрочку від призову, з підстав визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як багатодітний батько, не маючи на те законних підстав.

ОСОБА_4 , перебуваючи на своєму робочому місці у КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР, під час здійснення прийому ОСОБА_8 30.10.2024 повідомила останній обставини та порядок дій, які ОСОБА_8 повинна вчинити для отримання грошової винагороди за здійснення запису у свідоцтві про народження майбутньої дитини у якості батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, ОСОБА_4 , 30.10.2024, під час прийому ОСОБА_8 , використовуючи власний мобільний телефон з номером НОМЕР_1 зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила останній, що вона відшукала необхідну вагітну жінку та передала свій мобільний телефон ОСОБА_8 для продовження бесіди між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , під час якої ОСОБА_6 повідомила обставини та порядок дій, які ОСОБА_8 повинна вчинити для отримання грошової винагороди за здійснення запису у свідоцтві про народження майбутньої дитини у якості батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час зазначеної бесіди, ОСОБА_8 надала свою згоду на запис у якості батька новонародженої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.03.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Прокурор зазначає, що причетність ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими обґрунтовується пред`явлена підозра, а саме: показаннями свідка ОСОБА_8 , речовими доказами, вилученими під час затримання ОСОБА_6 10.03.2025; речовими доказами, наданими в порядку ст. 93 КПК України ЦНАП Київського району м. Харкова; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами добровільної видачі ОСОБА_8 грошових коштів, отриманих від ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

20.03.2025 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 23 год 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня, строком до 12.05.2025, та на неї покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Постановою керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_10 від 30 квітня 2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 10 червня 2025 року включно.

12.05.2025 строк застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчується, однак закінчити досудове розслідування у зазначений строк не видається за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести значний обсяг слідчих дій, а саме: отримати та приєднати до матеріалів кримінального провадження результати проведення судової експертизи звукозапису; отримати та приєднати до матеріалів кримінального провадження результати проведення судової молекулярно-генетичної експертизи; отримати та приєднати до матеріалів кримінального провадження відповідь на запит, направлений до КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР; отримати та приєднати до матеріалів досудового розслідування відповідь на доручення, направлене до оперативних підрозділів в порядку ст. 40 КПК України; із врахуванням здобутих доказів, з метою повноти і всебічності розслідування вказаного кримінального провадження провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких виникне в ході досудового слідства; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Необхідність продовження строку домашнього арешту ОСОБА_4 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що остання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Підставою продовження домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити вищезазначені дії.

Прокурор у судовому засіданні підтримав зазначене клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_4 причетність до вчинення інкримінованого правопорушення визнала, зазначила, що не заперечує проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, підозрювану, захисника, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки наявні обставини, які виправдовують подальше продовження строку застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Отже, при вирішенні питання про продовження строку тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

СВ Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000188 від 25.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Судом встановлено, що 14 березня 2025 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України.

Завершення досудового розслідування в кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді від 20 березня 2025 року, якою підозрюваній обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням обставин, що по справі необхідно провести ряд слідчих дій, а саме: отримати та приєднати до матеріалів кримінального провадження результати проведення судової експертизи звукозапису; отримати та приєднати до матеріалів кримінального провадження результати проведення судової молекулярно-генетичної експертизи; отримати та приєднати до матеріалів кримінального провадження відповідь на запит, направлений до КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР; отримати та приєднати до матеріалів досудового розслідування відповідь на доручення, направлене до оперативних підрозділів в порядку ст. 40 КПК України; із врахуванням здобутих доказів, з метою повноти і всебічності розслідування вказаного кримінального провадження провести інші слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких виникне в ході досудового слідства; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторони кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, не є можливим.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК України).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення нею інкримінованого злочину.

У світлі обставин цього кримінального провадження досліджених матеріалів достатньо для того, щоб у рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу, дійти висновку про наявність «обґрунтованої підозри».

Слідча суддя зазначає, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Висновок про обґрунтованість підозри не констатує винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину та відповідно не порушує принципу «презумпції невинуватості».

Щодо наявності ризиків.

Частиною 5 ст. 9 КПК визначено, що кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До цих підстав віднесені: наявність ризику, що підозрюваний не з`явиться до суду; вчинить дії, які перешкоджають правосуддю; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tiron v. Romania, § 37; Smirnova v. Russia, § 59; Piruzyan v. Armenia, § 94).

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування. (Becciev v. Moldova, § 58).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Clooth v. Belgium» серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Вказані підстави враховані у національному законодавстві.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що підозрювана з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведений можливий ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 за необхідності зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Співставлення негативних для підозрюваної наслідків переховування у виді її покарання у невизначеному майбутньому, тобто після її можливого затримання, із засудженням до покарання у разі доведення прокурором її винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Покази свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_4 як підозрюваної, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що остання наділена потенційною можливістю впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Наведені обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги вагомість наявних даних про причетність до вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання, яке може бути застосовано, відомостей про особу підозрюваної, яка вперше притягається до кримінальної відповідальності, однак підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку дії домашнього арешту, слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують перелічені вище ризики.

Вирішуючи клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує відомості про особу підозрюваної, вік та стан її здоров`я, майновий та сімейний стан, а саме те, що вона раніше не судима, офіційно працевлаштована, має постійне місце проживання.

Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, слідча суддя вважає за необхідне покладення на підозрювану додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, не відлучатись за межі м. Харкова та Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 , здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З урахуванням викладеного та відомостей про особу підозрюваної, слідчий суддя доходить висновку про необхідність про продовження терміну дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, із забороною покидати місце проживання в період часу з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі), з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 10 червня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 492 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000188 від 25.09.2024 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із забороною покидати місце проживання в період часу з 23 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) в межах строку досудового розслідування до 10 червня 2025 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, не відлучатись за межі м. Харкова та Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 , здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання за місцем проживання підозрюваної.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_4 вказаних обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 10 червня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваною в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1