Справа № 947/112/25
Провадження № 1-кс/947/6554/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 року у справі № 947/112/25, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 року у справі № 947/112/25.

Заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100). Заявник вказує, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 24.09.2024 року було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований за № 4249. Згідно з Договором ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2 915 500,00 грн., що становить 70 000,00 доларів США за курсом продажу долара США у відділеннях AT КБ «ПриватБанк» на день укладення цього договору. Пунктом 4 договору позики передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у тій самій сумі у строк до 28.09.2024 року.

На підтвердження факту отримання грошових коштів ОСОБА_5 власноручно було написано розписку про їх отримання, у якій вказано, що вона отримала від ОСОБА_4 70 000 доларів США згідно вищевказаного договору позики. Грошові кошти отримала в повному обсязі, двічі перерахувала, перевірили за допомогою ультрафіолетової лампи, розписка написана в тверезому умі та світлій нам`яті, без морального, фізичного примусу. У розписці зазначено також, що нотаріус роз`яснила ОСОБА_5 усі юридичні наслідки правочину, їх все зрозуміло, українською мовою володіє відмінно, претензій до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не має.

Отримання ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 70 000 доларів США від ОСОБА_4 підтверджується її власноручним підписом на договорі позики, особисто написаною розпискою, фотознімками ОСОБА_5 в момент ; підписання договору і написання розписки, відеозаписом, у якому ОСОБА_5 особисто підтверджує отримання грошових коштів.

Свого обов`язку із повернення позики у строк, передбачений договором, ОСОБА_5 не виконала, у зв`язку з чим 30.09.2024 ОСОБА_4 через нотаріуса направив їй вимогу про повернення коштів, яку ОСОБА_5 отримала поштою 03.10.2024.

У зв`язку з невиконанням вимоги та неповерненням боргу 05.11.2024 нотаріусом було вчинено виконавчий напис на договорі позики, який був звернутий для примусового виконання приватному виконавцю.

В рамках виконавчого провадження 21.11.2024 було здійснено опис квартири і накладено арешт, 25.11.2024 року проведена оцінка квартири з метою її реалізації з публічних торгів через майданчик СЕТАМ.

27.11.2024 року ОСОБА_5 особисто, без жодного примусу, у приватного нотаріуса ОСОБА_8 зробила дві нотаріальні заяви, у одній із яких зазначає, що підтверджує борг, отримала вимогу ОСОБА_4 про повернення боргу, стверджує, що повністю усвідомлює наслідки невиконання зобов`язання за договором позики. У другій заяві, адресованій приватному виконавцю ОСОБА_9 , ОСОБА_5 стверджує, що не заперечує щодо законності виконавчого напису і погоджується з ним, проти опису майна не заперечує, для погашення заборгованості за виконавчим написом просить звернути стягнення на описане майно.

Після того як тричі, 13.01.2025, 13.02.2025, 17.03.2025 торги через СЕТАМ не відбулися у зв`язку з відсутністю покупців, 26.03.2025 приватним нотаріусом ОСОБА_6 було видано ОСОБА_4 , як стягувану у виконавчому провадженні, свідоцтво про право власності на спірну квартиру, зареєстроване за № 1416.

Таким чином, між сторонами договору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 склались договірні відносини, що регулюються нормами цивільного права. Договір позики від 24.09.2024 року та розписка в судовому порядку недійсними не визнавались, що в силу презумпції правомірності правочину спростовує твердження ОСОБА_5 про нібито неотримання коштів за договором позики від ОСОБА_4 .

Власник арештованого майна вважає, що кримінальне провадження №0001393 було ініційоване ОСОБА_5 з метою уникнення виконання грошового зобов`язання за договором позики, укладеним з ОСОБА_4 та унеможливлення або суттєвого ускладнення звернення стягнення на належне їй майно в примусовому порядку, зокрема на квартиру, що є предметом арешту.

Заявник просив скасувати арешт в частині заборони будь-яким юридичним та фізичним особам розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки) на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності заявлені вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити.

Прокурор до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобовязує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У провадженні слідчого відділу Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 24.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.3 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.05.2025 року арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100) скасовано.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки слідчий суддя приходить до висновку, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 05.05.2025 року фактично було задоволено клопотання заявника, арешт на вказане майно було скасовано, в тому числі та на заборони будь-яким юридичним та фізичним особам розпоряджатися відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо майна, а тому продовження дії арешту на майно в цій частині позбавляє можливості здійснювати свої права на користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином фактичні обставини справи свідчать про відсутність потреби для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому на даний момент відпала необхідність у накладенні арешту на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 - 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майно, на яке було накладено арешт відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 року у справі № 947/112/25 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 року у справі № 947/112/25 в частині заборонит будь-яким юридичним та фізичним особам розпоряджатися, відчужувати та здійснювати будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (в тому числі поділу, об`єднання, виділу частки), щодо квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1