Справа № 362/4811/25
Провадження № 1-кп/362/612/25
ВИРОК

Іменем України

31.07.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000165 від 02.05.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Коростень Житомирської області, українець, громадянин України, освіта вища, не одружений, головний енергетик в ТОВ «Авіавенчурс», з встановленою ІІІ групою інвалідності, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

02.05.2025 поліцейський полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_6 (далі поліцейський ОСОБА_6 ) спільно з поліцейським полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі управляння патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 (далі - поліцейський ОСОБА_7 ) заступили на добове чергування до 08:00 год. 03.05.2025 у складі екіпажу «Д-Вулкан 0153» на патрулювання території обслуговування полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі управляння патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції (автодорога М-05). При заступанні на добове чергування, поліцейський ОСОБА_6 отримав закріплену за ним табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби і здійснював виконання завдань визначених Законом України «Про Національну поліцію» у форменому одязі, використовуючи службовий автомобіль Національної поліції України «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на синьому фоні.

При цьому, поліцейський ОСОБА_6 є службовою особою правоохоронного органу представником влади, на якого покладено обов`язки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», він виконує функції офіційного представника органу виконавчої влади, служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, має ряд повноважень у відповідності до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України здійснює функції представника влади, тобто є службовою особою.

02.05.2025 близько 17:00 год. поліцейський ОСОБА_6 знаходився на автодорозі М-05 сполученням «Київ - Одеса», 24 км. та під час несення служби зупинив автомобіль марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . У ході перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_4 має ознаки алкогольного сп`яніння. Тоді ОСОБА_4 почав неодноразово пропонувати працівникам поліції неправомірну вигоду задля того, щоб уникнути відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП. Його неодноразово попереджували про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 369 КК України, за надання неправомірної вигоди співробітникам поліції.

Цього ж дня близько 18:20 год. у ОСОБА_8 , який усвідомлював настання для себе негативних правових наслідків за порушення ПДР України у виді притягнення до передбаченої законодавством відповідальності, виник злочинний умисел, спрямований на надання поліцейському, який є службовою особою правоохоронного органу, неправомірної вигоди за невчинення ним у його інтересах з використанням наданого службового становища дій, які поліцейський повинен був виконати, а саме за недокументування порушення ОСОБА_8 ПДР України та не притягнення його до передбаченої законодавством відповідальності за порушення ПДР України.

Одразу після цього близько 18:30 год. ОСОБА_4 знаходився біля службового автомобіля «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на синьому фоні, де реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду та наданні такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, достовірно знаючи про те, що поліцейський ОСОБА_6 є службовою особою правоохоронного органу, оскільки останній перебував у однострої та мав при собі нагрудний жетон, представився та повідомив ОСОБА_4 про здійснення відеофіксації на нагрудну бодікамеру, діючи умисно, з метою уникнення передбаченої відповідальності за порушення ПДР України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, висловив пропозицію надати поліцейському ОСОБА_6 неправомірну вигоду. З цією метою ОСОБА_4 підійшов до службового автомобіля працівників поліції марки «Mitsubishi Outlander», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на синьому фоні та поклав між передніми сидіннями 1000 грн. (дві купюри по 500 грн.), а через певний час після цього через праве переднє вікно кинув до салону цього автомобіля ще одну купюру номіналом 1000 грн. Надалі поліцейський ОСОБА_6 попередив ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання службовій особі неправомірної вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Не зважаючи на це, не звертаючи увагу на неодноразові попередження поліцейського про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою уникнення передбаченої законодавством відповідальності за порушення ПДР, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, висловив поліцейському ОСОБА_6 прохання не складати щодо нього адміністративних матеріалів та не притягувати до передбаченої законодавством відповідальності за порушення ПДР України.

Обвинувачений ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Щиро розкаявся у скоєному, пообіцяв не вчиняти схожого у майбутньому, просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, проживає у цивільному шлюбі, працює, має встановлену ІІІ групу інвалідності, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, щирого каяття обвинуваченого у вчиненому, особи винного, позиції прокурора, яка висловлена у судових дебатах щодо можливості призначення покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі передбаченою санкцією статті, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на фактичні обставини скоєного правопорушення, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за доцільне скасувати арешт, що був накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2025 на грошові кошти.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст.100, 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Скасувати арешт, що був накладений 13.05.2025 ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області по справі № 381/2346/24.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-грошові кошти в сумі 2000 гривень (дві купюри номіналом по 500 гривень: № № ГЛ2921398, ЕР7841412 та одна купюра номіналом 1000 гривень № ВС7714163 ), які знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - звернути у дохід держави;

-лазерний DVD-R з відеозаписами з портативних відео реєстраторів працівників УПП в Київській області ППП м. Біла Церква, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1