УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2025 Справа №607/10593/25 Провадження №1-кс/607/3033/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000364 від 12.08.2024, про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, особи з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2025 старший слідчий відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді, в рамках кримінального провадження № 0000364 від 12.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000364 від 12.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Як зазначає слідчий, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що в серпні 2024 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 будучи наркозалежною особою, обізнаним з діяльністю у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, відбуваючи покарання у камері № 56 ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)», м. Чортків, вул. Лесі Українки, 3, Тернопільської області, прийняв рішення про особисте збагачення, шляхом незаконного придбання, пересилання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та 4-ММС (4-метилметкатинону, мефедрону), ув`язненим які перебувають на території вказаної установи, що є порушенням вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

В цей же час розуміючи що перебуваючи на території ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)» реалізувати вказаний умисел він не в змозі, переслідуючи мету швидкого збагачення та незаконного отримання прибутків, з метою приховання та полегшення злочинної діяльності, повідомив своїх знайомих з м. Дунаївці, Кам`янець-Подільського р-ну., Хмельницької області, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_4 про свої злочинні наміри, довівши до їх відома деталі вищевказаного злочинного плану.

ОСОБА_8 та ОСОБА_4 бажаючи отримувати особисту матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_7 та надали добровільну згоду на участь вичинені вказаних злочинів.

Окрім цього ОСОБА_7 з початку серпня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено усвідомлюючи, що без налагодження каналу надходження особливо небезпечних психотропних речовин реалізувати свій злочинний умисел неможливо, вирішив купувати ці речовини оптом у невстановлених осіб за допомогою месенджера «Telegram».

ОСОБА_7 , в період з серпня 2024 року по теперішній час, діючи за попередньою змовою групою осіб, через Інтернет мережу купляв особливо небезпечні психотропні речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та 4-ММС (4-метилметкатинону, мефедрону), які особисто отримували ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у відділеннях ТОВ «Нова Пошта» у м. Дунаївці, Кам`янець-Подільського р-ну., Хмельницької області, які вони приносили за місцем свого проживання АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Надалі, у вказаних помешканнях ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_4 здійснювали упакування посилок ховаючи у побутові речі та продукти харчування, особливо небезпечні психотропні речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та 4-ММС (4-метилметкатинону, мефедрону).

Після чого, за допомогою засобів зв`язку, вони домовлялися про здійснення відправлень цих речовин за допомогою поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта» з м. Дунаївці, Кам`янець-Подільського р-ну., Хмельницької області в ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)».

Таким чином, в період часу з серпня 2024 року по теперішній час ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.06.2009, та Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за №512/4733 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», здійснювали незаконне придбання, зберігання, пересилання з метою збуту та збут особливо небезпечними психотропними речовинами - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та 4-ММС (4-метилметкатинону, мефедрону), особам схильним до їх вживання на території ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)».

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000364 від 12.08.2024 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

03.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів за ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

04.04.2025 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/7061/25 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варотою строком до 31.05.2025 без визначення розміру застави, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області продовжено строк досудового розслідування до 5-ти місяців.

Слідчий зазначає, що підставами продовження застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявністю зазначених ризиків.

Так, метою продовження застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбачених ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п. 2 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п. 3 незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку слідчого, визначенні в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 ризики не зменшились та продовжують існувати, а тому виправдовують продовження застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки вказаній злочинній діяльності притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення досудового розслідування, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, слідчий просить клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив задовольнити. Додатково зазначив, що ОСОБА_4 не сприяє органу досудового розслідування та відмовився давати покази, тим самим перешкоджає досудовому розслідуванню у кримінального провадження.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та зазначив, що підстав для не визначення застави підозрюваному немає. При цьому, категорично заперечив доводи прокурора щодо того, що підозрюваний ОСОБА_4 не сприяє органу досудового розслідування та зауважив, що ним скеровано до органу досудового розслідування клопотання про відібрання показів у підозрюваного та ініційовано укладення угоди про визнання вини. Вказав, що відмова ОСОБА_4 надавати покази після його затримання не є перешкоджанням досудовому розслідуванню у кримінального провадження, а є реалізацією ним свого права закріпленого у ст. 63 Конституції України, а відтак вказане не може слугувати підставою для не визначення застави. Крім того вважає, що слідчим у клопотання не доведено, що ризики для запобігання яким ОСОБА_4 було обрано запобіжних захід продовжують існувати. З огляду на викладене захисник просив визначити останньому заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та просив визначити йому розмір застави.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан , наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини , ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000364 від 12.08.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 02.04.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

03.04.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах, у місцях позбавлення волі, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначенням розміру застави. Строк дії ухвали встановлено до 23 год. 59 хв. 31.05.2025.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчинених кримінальних правопорушень свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протоколи огляду місця події (посилок ТОВ «Нова Пошта») на території ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)», від 07.09.2024, 30.12.2024, 29.01.2025;

-висновки експерта № СЕ-19/120-25/4236-НЗПРАП від 03.04.2025, № СЕ-19/120-25/4410-НЗПРАП від 17.04.2025, № СЕ-19/120-25/173-НЗПРАП від 24.01.2025, № СЕ-19/120-25/1460-НЗПРАП від 12.02.2025, № СЕ-19/120-24/10319-НЗПРАП від 17.09.2024 за результатами проведення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів;

-протоколи огляду інтернет мережі від 19.08.2024, 30.01.2025;

-рапорт начальника 3-го відділу (міжрайонний) УБН ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 23.09.2024;

-протокол огляду інформації про рух коштів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 28.11.2024;

-протоколи огляду відеозаписів із відділень ТОВ «Нова Пошта» від 10.02.2025, 13.02.2025;

-протокол огляду інформації отриманої в межах проведення НСРД від 02.12.2024;

-протокол проведення негласних слідчих (розшукових дій) аудіо контроль особа та аудіо, відео контроль публічно доступного місця від 09.01.2025, ;

-протокол проведення негласної слідчої (розшукової дії) зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж від 11.02.2025;

-протокол обушку від 02.04.2025 проведеного за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 ;

-протоколом обушку від 02.04.2025 проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

При цьому слідчий суддя відзначає, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У зв`язку із закінченням 31.05.2025 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , у слідчого виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі слідчого судді про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, для запобігання яким до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати і надалі.

Так застосовуючи щодо ОСОБА_4 запобіжний захід, слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду вважав, що існують ризики того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п.1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відповідно альтернативної міри покарання немає. Усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і міру покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя вважає, що не перестав існувати ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи під менш суворим запобіжним заходом може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а відтак останній як особисто так і через третіх осіб - своїх спільників, які на даний час невстановлені, може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Також, ОСОБА_4 , особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь. Крім того, знаючи осіб, які також причетні до злочинної діяльності ОСОБА_4 , може вживати будь-яких заходів, спрямованих на унеможливлення встановлення їх органом досудового розслідування, впливати на них з метою ухилення ними від органу досудового розслідування та суду, ненадання ними показів чи надання показів в його користь тощо.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як свідки та інші підозрювані, ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Так само, на думку слідчого судді ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей не зменшився, так як наявні дані кримінального провадження та оперативна інформація вказує на те, що злочинна діяльність ОСОБА_4 також включає вчинення злочинів на території Хмельницької та Вінницької областей, а саме продажу наркотичних засобів та психотропних речовин дистанційним методом шляхом так званих «закладок» через інтернет магазини та є багатоепізодовою до якої причетна велика кількість людей та всі причетні особи невстановлені. У зв`язку із цим органом досудового розслідування проводяться слідчо-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження та вилучення речових доказів, насамперед місцезнаходження наркотичних засобів та постачальників цих речовин місця їх зберігання, обставин їх купівлі та розсилання по території України, місця зберігання та обставин збуту наркотичних засобів, обставин одержання грошових коштів від збуту цих речовин та місць їх зберігання тощо, а відтак слідчий суддя вважає, що вказаний ризик продовжує існувати.

Окрім цього, слідчий суддя також вважає, що не перестав існувати ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній не працює, постійного законного заробітку не має, а інкриміновані йому кримінальні правопорушення були вчинені з метою особистого збагачення, а відтак підозрюваний ОСОБА_4 може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, з метою здобуття коштів для забезпечення особистих потреб.

Відтак слідчий суддя встановив, що ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо зменшення обсягу заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

З огляду на наведені обставини підозри, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винним, переконливість наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, в сукупності з відомостями про особу підозрюваного, характер вчинення кримінальних правопорушень та його роль у їх вчиненні, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним вище ризикам, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.05.2025, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000364 від 12.08.2024, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КПК України продовжено до п`яти місяців.

На думку слідчого судді слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою неможливо внаслідок особливої складності кримінального провадження.

У зв`язку із наведеним, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 слід задовольнити, продовживши ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 24.07.2025.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах, у місцях позбавлення волі, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Зважаючи на те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжкими злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, слідчий суддя, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за доцільне визначати останньому заставу.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23 год. 59 хв. 24.07.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 28.05.2025 о 13 год. 40 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1