У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4686/24

№ 1-кп/183/1168/25

01 травня 2025 року м. Самар

Колегія суддів Самарівського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у кримінальному провадженні №0000232 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Первомайського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби по мобілізації під час воєнного стану, на посаді солдата резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст.115 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

У провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п.4 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під ватрою на 60 днів. Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, ОСОБА_5 , володіючи відомостями щодо свідка військовослужбовця, сторони обвинувачення, очевидця подій, який не допитаний, може вплинути на них з метою відмови від дачі показів чи зміни показів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Представник потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , заявлене клопотання прокурора підтримала.

Захисник ОСОБА_9 проти заявленого клопотання заперечувала, а у зв`язку з тим, що її підзахисний має сталі соціальні зв`язки та бажає продовжувати військову службу, просила змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого, а саме: АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання про продовження тримання під вартою, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Так, ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який продовжено ухвалою суду Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.03.2025.

Строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 05.05.2025, однак до спливу цього строку судовий розгляд не буде завершений, оскільки по кримінальному провадженню не допитані свідки, потерпілий, не досліджені письмові докази, не допитаний обвинувачений.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Так, відповідно до змісту обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачуються у закінченому замаху на вбивство, вчинене з особливою жорстокістю, а саме у замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та обставини скоєного кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання останнього винуватим у вищевказаних кримінальних правопорушеннях, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Обвинувачений ОСОБА_5 , володіючи відомостями щодо осіб потерпілих та свідка, військовослужбовця, який безпосередньо був присутнім під час вказаних подій та проходить службу разом із ОСОБА_5 , не допитані в судовому засіданні, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом враховано аргументи, які наводилися захисником ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_5 щодо соціальних зв`язків обвинуваченого, наявності постійного житла в межах Харківської області, проте в даному випадку суд приходить до переконання, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, тому продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 в повній мірі відповідатиме меті, яка полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з урахуванням реальної наявності ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1

ст. 177 КПК України та виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , умови проходження ним служби, забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та належної поведінки можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнім арештом, як на тому наполягала сторона захисту неможливо.

Крім того, суд при оцінці можливості продовження запобіжного заходу, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Означене є беззаперечною підставою для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з відсутністю підстав для зміни його на більш м`який запобіжний захід.

З огляду на викладене, враховуючи, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, вони не зменшились, застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є обґрунтованим.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_5 на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

При цьому, судом враховано вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, його майновий стан, наявність місця проживання та бажання обвинуваченого продовжити військову службу, проте в даному випадку суд приходить до переконання, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, тому продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 в повній мірі відповідатиме меті, яка полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.

На переконання суду, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені

п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження строку тримання обвинуваченого

ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 331, 371, 376 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 27.06.2025 включно, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, її захисником, потерпілим, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3