Справа № 307/1210/25
Провадження № 1-кп/307/94/25
04 червня 2025 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Уголька, Тячівського району, Закарпатської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, приватного підприємця, одруженого, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України,
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.04.2025 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні на 08.04.2025 року.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Разом з цим, у зв`язку з закінченням обраного ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 8.04.2025 р. запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , заявив клопотання про продовження останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.
ОСОБА_4 , 11 листопада 2024 року, близько 21 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Nissan» моделі «Patrol» іноземної реєстрації НОМЕР_1 республіки Румунія, разом з пасажирами ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, а також ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які сиділи на задньому пасажирському сидінні, рухаючись у підйом по ґрунтовій дорозі поміж лісового масиву в урочищі «Підкопинець» села Велика Уголька, Тячівського району у напрямку полонини «Менчул», не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.9, 2.3 «б», 2.9 «а» та п. 12.1 Правил дорожного руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, не впорався із керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого з`їхав у прірву, в якій вказаний транспортний засіб декілька разів перекинувся вниз по схилу та здійснив наїзд на сироростучі дерева, при цьому всіх учасників дорожнього руху розкинуло на тверду поверхню землі.
Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди:
- пасажир автомобіля марки «Nissan» моделі «Patrol», ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, забою серця з трансмуральним крововиливом в товщу передньої стінки лівого шлуночка серця, крововиливу у серцеву сумку та органи середостіння, переломів 7, 8, 9, 10-го ребер з права, забоїв легень, тупої травма черевної порожнини, розриву правої долі печінки, гемоперитонеуму - 150-200 мл рідкої крові, забійно-рваної рани м`яких тканин лівої половини голови, частковий відрив лівої вушної раковини, садин обличчя та правої гомілки.
Враховуючи характер ушкоджень та їх локалізацію вказані вище тілесні ушкодження спричинені масивними тупими твердими та тупо-гранними предметами, можливо деталями салона автомобіля марки "Nissan Patrol» та виступаючими предметами землі в момент ДТП, де мало місце опрокидування та перекидання автомобіля вниз по схилу гори, з подальшим випадінням потерпілого з салону автомобіля. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.1.2. від 17.01.1995 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень так як знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого.
- пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження у вигляді важкої тупої травми тулуба з пошкодженням: а) органів черевної порожнини, а саме: травматичного повного поперечного розриву тіла підшлункової залози та продольних розривів правої долі печінки, гемоперитонеум - 100-150мл; б) органів грудної клітки, а саме переломів 7, 8, 9, 10, 11 ребер зліва на проміжку між задньо-підпахвинною та хребетною лініями, садин нижньої губи.
Враховуючи характер ушкоджень та їх локалізацію, вони спричинені масивними тупими твердими предметами, можливо деталями салону автомобіля марки "Nissan Patrol» та виступаючими предметами землі в момент ДТП, де мало місце опрокидування та перекидання автомобіля вниз по схилу гори, з подальшим випадінням потерпілого з салону автомобіля. Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.1.2. від 17.01.1995 року відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя потерпілого та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.
- пасажир вказаного автомобіля, ОСОБА_11 , отримала тілесні ушкодження у вигляді 3ЧМТ, струс головного мозку, перелом поперечних відростків 2-го та 3-го поперекових хребців, забій колінних суглобів та тазових ділянок. Вказані тілесні ушкодження спричинені твердими тупими предметами, можливо такими предметами салону легкового автомобіля марки "Nissan" моделі "Patrol» в момент ДТП, яке мало місце 11 листопада 2024 року.
Згідно Наказу №6 МОЗ України п.п.2.2.2. від 17.01.1995 року вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня.
Прокурор зазначає, що своїми діями ОСОБА_14 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 1.9, 2.3 «б», 2,9 та п. 12.1 затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року Правил дорожнього руху, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме: смертю пасажирів ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та отриманням тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості пасажиркою ОСОБА_11 .
Стверджуючи про обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України прокурор зазначає, що вина ОСОБА_4 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2024 року та схемою до нього, висновками судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , показами потерпілої ОСОБА_11 , а також висновком інженерно-транспортної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП. При цьому вважає, що заявлені та враховані на момент застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 на даний час не відпали, продовжують існувати, не зменшились, а тому виправдовують подальше тримання особи під вартою.
З цих підстав на думку прокурора є необхідність у продовженні обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, який закінчується.
Необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 викликана метою запобіганню ризикам , які виправдовують подальше тримання особи під вартою, зокрема ОСОБА_4 , може:
- переховуватися від суду, що підтверджується тим, що він вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права керувати транспортними засобоми на строк до 10 років, а також те, що Закарпатська область межує з чотирьма кордонами різних карїн і у зв`язку з цим існують ризики , що він може покинути територію України. На підтвердження існування цього ризику прокурор також вказує, що для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, постановлялася ухвала про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний не з`явився до суду.
- незаконно впливу на свідків, потерпілих, виходячи з того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні розпочався, ОСОБА_4 , детальне пояснення з приводу всіх фактів та обставин настання вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди , не сприяв органу досудового розслідування у встановленні об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення. З цих підстав, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, зможе здійснити підкуп чи іншим способом вплинути на сторін з метою схиляння їх до зміни даних слідству показань. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань , або відмови від надання таких.
Прокурор також вказує, що існування вказаних ризиків досліджена та підтверджена під час вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту суддею Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2025 та підтверджені ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 07.05.2025, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Враховуючи існування наведених ризиків, прокурор зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів непов`язаних з тримання під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
26.05.2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 надіслав до суду заперечення на клопотання про продовження строку тримання під вартою. Вказує, що прокурор в клопотанні про продовження запобіжного заходу вказує на те, що жодних вагомих доказів, які б свідчили про реальне існування хоча б одного із вказаних у клопотанні ризиків не наведено та до клопотання не додано. При цьому вказує, що прокурор обгрунтовано не вказав, чому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Захисник вважає, що на даний час існують законні підстави для зміни обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави в розмірі 80 неоподаткових прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 242 240 грн.
Разом з цим, захисник вказує, що на даний час у вищевказаному кримінальному провадженні потерпілі, свідки та експерти допитані, експертизи зроблені (висновки долучені до матеріалів справи), всі необхідні документи витребувані та отримані і є наявними у органів досудового розслідування, а тому є можливим застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави. Окрім цього, обставини, які характеризують особу обвинуваченого є вкрай позитивними. ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , зараз йому 35 років. Одружений та має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей. Має постійне місце проживання - АДРЕСА_1 та по місцю проживання характеризується виключно позитивно, є приватним підприємцем та є благодійником, за що нагороджений грамотою митрополита Хустського і Виноградівського та має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.
Також, захисник вказує, що ОСОБА_15 має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується відповідною медичною документацією. Зокрема, сліпота ока. Тромбоз центральної вени сітківки лівого ока (гостре порушення кровообігу сітківки, а відтак ОСОБА_15 потребує термінової хірургічної операції постійного медичного догляду та повноцінного лікування. Перебування ОСОБА_4 в державний установі виконання покарань, виключає можливість лікування ОСОБА_4 .
Захисник стверджує, що зазначені обставини в сукупності свідчать про можливість застосування відносно ОСОБА_15 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки такий є занадто суворим та недоцільним, з огляду на обставини, що характеризують особу обвинуваченого та його стан здоров`я. Просить у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та змінити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні також просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу і застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави. Щодо призначення справи до судового розгляду не заперечили.
Представник потерпілої ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в судове засідання не зявився.
Потерпіла ОСОБА_16 в підготовчому засіданні не заперечила щодо проведення підготовчого судового засідання у відсутності її представника та призначення справи до судового розгляду.
Щодо заявленого прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, таке підтримала. Зауважила, що вона не дає згоди, щоб обвинувачений був звільнений з під варти. Додала, що пасажир автомобіля - потерпіла ОСОБА_11 , яка була очевидцем події в момент ДТП, одразу після події вказувала саме на ОСОБА_4 , як водія, а не її покійного чоловіка ОСОБА_10 . Також, потерпіла казала, що жодним чином не допустить, того, щоб вину за вчинення цього ДТП було покладено на потерпілого ОСОБА_9 , який також помер. Щодо заявлених у ОСОБА_4 хвороби зору, звернула увагу суду, що такі існували ще до настання даної дорожньо-транспортної події та ОСОБА_4 з сліпотою ока не мав права сідати за кермо, з цих підстав ця обставина не може бути підставою для звільнення ОСОБА_4 з під варти.
Потерпілі ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , в підготовче судове засідання не з`явилися. У матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи без їх участі.
Представник потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_19 в підготовче судове засідання не з`явився та подав заяву у якій просив провести підготовче судове засідання без його участі.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в підготовчому засіданні також не заперечила щодо призначення справи до судового розгляду. Однак заперечили щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвиуваченого ОСОБА_4 .
Розглянувши заявлені клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як вбачається зі змісту ухвали, обираючи відносно ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід слідчим суддею враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, а також той факт, що він є раніше не судимим, особою молодого віку, має сім`ю та чотирьох малолітніх дітей, перебування останнього на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння. Також слідчий суддя відхилив твердження підозрюваного про те, що він не перебував за кермом, так як такі спростовуються, зокрема, даними протоколу допиту потерпілої.
Вирішуючи питання про наявність ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідчий суддя зазначив, що вказаний ризик існує враховуючи, що ОСОБА_4 має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, що дає йому можливість перетнути державний кордон навіть в умовах військового стану.
Також слідчий суддя приймав до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також те, що для участі підозрюваного у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, постановлялася окрема ухвала про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний не з`являвся до суду.
Наведені обставини, на переконання слідчого судді, були передумовами та можливістю для переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Щодо ризику незаконного впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідчий суддя зауважив, що ризик впливу на потерпілу, свідків та експертів існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати в подальшому до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом. При цьому, слідчий суддя взяв до уваги, що підозрюваний зможе вступати у позапроцесуальні відносини із учасниками кримінального провадження та схиляти їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від надання показів стороні обвинувачення.
Судом також встановлено, що ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.04.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 286-1 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Вказану ухвала суд першої інстанції оскаржувалася стороною захисту та ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 7 травня 2025 року, апеляційну скаргу захисника, який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 відхилено та ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 8.04.2025 залишено без змін.
Як вбачається зі змісту ухвал, як суду першої так і суду апеляційної інстанції, обираючи ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави враховали, те що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.
Разом з цим, перевіряючи наявність на час розгляду клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 забіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлених слідчим суддею на стадії досудового розгляду, суд констатував, що існування таких не відпало. Потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, а докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту не досліджено, тому з урахуванням наведених даних, суд вважав доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано він обвинувачується та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим та можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.
Вказані ризики зберігаються і на час розгляду даного клопотання про продовження запобіжного заходу та жоден з цих ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпав.
Судом також встановлено, що стороною захисту заперечується факт перебування обвинуваченого за кермом автомобіля в результаті перекидання якого померло двоє осіб. При цьому було встановлено, що двоє з пасажирів цього автомобіля живі та являються потерпілим та свідком у даному кримінальному провадженні, а відтак їх покази можуть мати важливе значення щодо обставин кримінального провадження. В зв`язку з цим, існує ризик можливого впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків. Крім цього, обставини ухилення обвинуваченого від органу досудового розслідування на стадії досудового розслідування, що зумовлювало необхідність вжиття заходів щодо необхідності постановлення ухвали про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_4 для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній не з`являвся до суду, в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вказують про обґрунтованість доводів прокурора про існування ризику щодо можливого ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Суд також, врахуває, що встановлені слідчим суддею обставини щодо наявності у обвинуваченого чотирьох неповнолітніх дітей, та як наслідок можливого виїзду останнього в умовах воєнного стану за кордон, також продовжують існувати та враховуються судом під час вирішення питання щодо неможливості визначення розміру застави під час обрання запобіжного заходу.
Разом з цим окрім, обставин врахованих під час обрання та продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави встановлено, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні інших особливо тяжких злочинах передбачених ч.4 ст. 190 та ч.1 ст. 209 КК України та 2 червня 2025 у цьому кримінальному провадженні прокурором складено обвинувальний акт, який також скеровано до суду.
Обставин існування іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , як під час вирішення слідчим суддею клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу так і під час продовження цього запобіжного заходу судом , враховано не було.
Відтак, посилання прокурора в обгрунтуванння зазначених ризиків, на ці нові обставини, заслуговують на увагу та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
При вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд знову бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинені діяння, які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 286-1 ч.4 ст. 190 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого: вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, який має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, майновий стан обвинуваченого, відсутність у нього судимостей.
Разом з цим, суд повторно враховує факт існування у обвинуваченого діагностованих йому хвороб, щодо сліпоти ока тромбозу центральної вени сітківки лівого ока. Також суд бере до уваги, що надана стороною захисту на підтвердження у ОСОБА_4 цих хвороб, медична документація, яка складається: з виписки із медичної картки амбулаторного хворого, консультативного висновку спеціаліста, магнітно-резонансної томографії, які датовані ще 11.10.2023, 8.11.2023 та 22.11.2023, задовго до події, яка мала місце 11.11.2024, також досліджувалися судом та були враховані під час продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 8.04.2025.
Саме на підставі цих доказів сторони захисту, судом зроблено висновок, про те що попри надані стороною захисту належні докази існування цих хвороб, суду не було надано беззаперечних доказів, щодо неможливості лікування ОСОБА_4 в умовах ізоляції та відповідних клопотань медиків чи уповноважених осіб установ виконання покарань.
Таких документів не надано суду й під час вирішення даного клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зважаючи на викладене та обґрунтування сторони обвинувачення, беручи до уваги, що на даний час потерпілі та свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, а докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту не досліджено, тому з урахуванням наведених даних, суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано він обвинувачується та суворість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим та можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.
За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та з огляду на обґрунтованість обвинувачення, тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_4 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.
Судом враховуються подані адвокатом ОСОБА_5 характеризуючі ОСОБА_4 копії документів, зокрема: посвідчення батьків багатодітної сім`ї серії НОМЕР_2 , позитивні характеристики ОСОБА_4 надані сільськими головами ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 та грамоти наданої ОСОБА_4 , як благодійнику і заяви потерпілої ОСОБА_11 про відсутність матеріальних претензій до ОСОБА_4 від 08.05.2025. Однак, вказані обставини не спростовують висновків суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не усувають встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування саме такого запобіжного заходу.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.
Водночас, суд констатує, що під час вирішення питання щодо продовження строку застосування запобіжних заходів, оцінка наданих суду сторонами кримінального провадження доказів, здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є виправданим подальше продовження строку обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.
Захисниками та обвинуваченим не доведено, що відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України які наведені вище. При цьому доводи захисту щодо достатності застосування відносно обвинуваченого, на даній стадії судового розгляду для запобігання встановленим ризикам, запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави, не доведено.
Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 серпня 2025 року, включно.
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_4 , оскільки злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, спричинив загибель людей.
З приводу призначення справи до судового розгляду, суд зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складений у відповідності з вимогами КПК України і поверненню прокурору не підлягає. Провадження за обвинувальним актом підсудне Тячівському районному суду Закарпатської області. Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні.
Сторони кримінального провадження клопотань щодо прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не заявили.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, так як обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.
За приписами п. 6 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Згідно з ч. 1 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Злочин, передбачений ч. 4 ст.286-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для надання доручення представнику персоналу органу пробації щодо складання досудової доповіді з інформацією, що характеризує обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 200, 315, 369 КПК України суд,
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
У судове засідання викликати учасників судового провадження.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, строк тримання під вартою без визначенням розміру застави до двох місяців, а саме до 2 серпня 2025 року, включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Закарпатської обласної прокуратури - ОСОБА_3 .
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави, відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захисникам, прокурору, потерпілим та їх представникам та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)».
Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час оголошення повного тексту ухвали 6 червня 2025 року о 08 год. 50 хв.

Головуючий ОСОБА_1