Справа № 357/7735/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 28 травня 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою представника потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0001089, яке внесене до ЄРДР 02 травня 2025 року стосовно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської області, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

26 квітня 2025 року близько у період часу з 18 години 00 хвилин по 18 годину 41 хвилину ОСОБА_4 перебував у приміщенні магазину № 69 ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», що розташований за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Героїв Небесної Сотні 2-А, де в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, з полиць вказаного магазину вчинив крадіжку такого товару: диня Валенсія, вагою 2,12 кг, вартістю 355 гривень 95 копійок; свинячий ошийок без кістки охолоджений, вагою 1,916 кг, вартістю 644 гривні 35 копійок; манго Еліт Ready to eat в кількості 1 одиниці, вартістю 117 гривень 00 копійок; шоколад мол Kinder Schokolademini, вагою 0,75 кг, вартістю 269 гривень 25 копійок; куряче стегно, вагою 0,78 кг, вартістю 89 гривень 41 копійка; виноград елітний рожевий Руд Глоб, вагою 2,43 кг, вартістю 507 гривень 70 копійок; одна упаковка снеків Gerber кукурудзяні для дітей, вагою 28 г, вартістю 73 гривні 27 копійок; одна упаковка Сиру E.Graindorge Камамбер, вагою 150 г, вартістю 311 гривень 50 копійок; масло кисловершкове President Екстра, вагою по 400 г, в кількості 2 одиниць, вартістю за одиницю 365 гривень 97 копійок, загальною вартістю 731 гривня 94 копійки; ковбаса Алан Любительська свиняча в/г, вагою 0,832 кг, вартістю 417 гривень 11 копійок; одна упаковка чаю чорного Edems, вагою 100 г, вартістю 74 гривні 33 копійки; одне упакування підгузків-трусиків Pampers Pants 48 одиниць, вартістю 764 гривень 00 копійок; картопля рання, вагою 1,8 кг, вартістю 95 гривень 94 копійки, які склав до поліетиленових пакетів та пройшов через розрахункові каси магазину, не розрахувавшись за вказаний товар.

Після цього ОСОБА_4 , вийшов з приміщення вказаного магазину, таким чином з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» майнову шкоду на загальну суму 4451 гривня 75 копійок.

Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

30 квітня 2025 року у період часу з 10 години 13 хвилин по 10 годину 52 хвилини ОСОБА_4 , перебував у приміщенні магазину № 69 ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», що розташований за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Героїв Небесної Сотні 2-А, де у цей час у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу з полиць вказаного магазину вчинив крадіжку такого товару: свинячий биток без кістки охолоджений, вагою 1.9 кг, вартістю 583 гривень 87 копійок; лимон, вагою 0.91 кг, вартістю 107 гривень 62 копійки;шоколад мол. Kinder Schokolade mini, вагою 0.832 кг, вартістю 298 гривень 69 копійок; огірок гладкий український, вагою 0.7 кг, вартістю 60 гривень 01 копійка; манго екстра в кількості 1 одиниця, вартістю 273 гривень 16 копійок; цукерки Milenium Very Peri, вагою 0.69 кг, вартістю 268 гривень 91 копійка; цукерки Milenium Golden Nut, вагою 0.745 кг, вартістю 451 гривня 66 копійок; одна упаковка Снеків Gerber кукурудзяні для дітей, вагою 28 гр, вартістю 73 гривні 27 копійок; масло кисловершкове President Екстра, в кількості 1 одиниця, вагою 400 гр, вартістю 365 гривень 97 копійок; одна упаковка Каші манної Milupa з фруктами, вартістю 116 гривень 00 копійок; Шинка Королівський Кременчук,вагою 0.656 кг, вартістю 412 гривень 62 копійки; горіх Ятрань м`ясний к/в, вагою 0.68 кг, вартістю 371 гривня 76 копійок; Сир 3в1 LatteКамамбер Ді Буфала, вагою 0.35 кг, вартістю 524 гривень 65 копійок; картопля рання, вагою 2.31 кг, вартістю 123 гривні 12 копійок, які ОСОБА_4 склав до поліетиленових пакетів та пройшов через розрахункові каси магазину не розрахувавшись за вказаний товар.

Після цього ОСОБА_4 вийшов з приміщення вказаного магазину, таким чином з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» майнову шкоду на загальну суму 4 031 гривня 31 копійка.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 4 cт. 185 КК України.

Укладаючи угоду про визнання винуватості, сторони врахували обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнавав свою винуватість у вчинених діяннях, шкоду потерпілому відшкодував і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Одночасно, сторони погодились на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Сторони засвідчили, що їм відомі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, представник потерпілого надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0001089, яке внесене до ЄРДР 02 травня 2025 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленому йому обвинувачення, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а також, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Погоджене в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже призначене в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, перебуває на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в БЦ РВ № 1 Філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області не перебуває та визначене з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Суд вважає, що визначене в угоді про визнання винуватості покарання зможе досягти мети визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та попередження, як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про його особу, відшкодування шкоди потерпілому, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені в ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У ході судового розгляду установлено, що згідно з постановою від 09 травня 2025 року визнані документами файли:

NVR1_IP_камера10_NVR1_2623_2747_1960917;

NVR1_IP_камера10_NVR1_2815_3427_2092161;

NVR1_IP_камера14_NVR1_1933_2631_1623626;

NVR1_IP_камера15_NVR1_4405_4453_3469232;

NVR1_IP камера18_NVR1_3426_3927_2511020;

NVR1_IP камера18_NVR1_3927_4407_2798290;

NVR2_ IP камера1_NVR2_4724_4806_3958257;

NVR2_IP камера5_NVR2_4954_5304_4111277;

NVR2_IP камера11_NVR2_2748_2828_2049551;

NVR2_IP камера22_NVR2_1549_1619_1227153;

NVR3 IP камера1_NVR3_1449_1525_I193531;

NVR3_IP камера5_NVR3_1326_1409_1059907;

NVR3_IP камера5_NVR3_5304_5324_43 15189;

NVR3; IP камера17_ NVR3_1620_1928_1269407;

NVR3_IP камера17_NVR3_1928_1936_1438977;

NVR4_IP камера12_NVR4_4652_4716_3869400;

NVR4_IP камера13_NVR4_4613_4647_3742584.

Згідно з постановою від 05 травня 2025 року визнані документами файли:

NVR1_IP камера10_NVR1_0241_0405_75782882;

NVR1_IP камера10_NVR1_0959_1321_76444949;

NVR1_IP камера10_NVR1_1317_1524_76675773;

NVR1 IP камера11_NVR1_1755_2015_77183128;

NVR1_IP камера14_NVR1_0806_1004_76198785;

NVR1_IP камера14_NVR1_2006_2704_77465525;

NVR1_IP камера18_NVR1_1517 1802_76977843;

NVR2_IP камера1_NVR2_3114_3144_80712556;

NVR2 IP камера5_NVR2_3628_3802_81130084;

NVR2_IP камера5_NVR2_3802_4150_81174459;

NVR2 IP камера11 NVR2_0115_0255_75666177;

NVR2_IP камера15_NVR2_ 3558_3622 81097685;

NVR2_IP камера18_NVR2_3137_3307_80761063;

NVR3_ІР камера5_NVR3_0112_0125_75569238;

NVR3_IP камера5_NVR3_4151_4212_81403801;

NVR3_IP камера17_NVR3_0409_0808_75974348;

NVR3_IP камера20_ NVR3_2805_2815_78870951;

NVR3_IP камера20_NVR3_3303_3543_80892648;

NVR3_IP камера23_NVR3_3043_3104_80653903;

NVR4_IP камера12_NVR4_2810_2847_78904379;

NVR4_IP камера13_NVR4_2852_3042_80513396.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Отже, на підставі викладених норм, суд вважає, що документи слід залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Судом з`ясовано, що згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2025 року, ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком на два місяці.

Суд вважає, що з огляду на процесуальну поведінку ОСОБА_4 , а також відсутністю ризику його ухилення від виконання вироку, вищевказаний запобіжний захід необхідно скасувати.

Цивільний позов та витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 28 травня 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою представника потерпілого ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, передбачене санкцією вказаної норми, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з 28 травня 2025 року.

Скасувати обраний ОСОБА_4 , згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2025 року, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Речові докази: файли:

NVR1_IP камера10_NVR1_0241_0405_75782882;

NVR1_IP камера10_NVR1_0959_1321_76444949;

NVR1_IP камера10_NVR1_1317_1524_76675773;

NVR1 IP камера11_NVR1_1755_2015_77183128;

NVR1_IP камера14_NVR1_0806_1004_76198785;

NVR1_IP камера14_NVR1_2006_2704_77465525;

NVR1_IP камера18_NVR1_16181802_76977843;

NVR2_IP камера1_NVR2_3114_3144_80712556;

NVR2 IP камера5_NVR2_3628_3802_81130084;

NVR2_IP камера5_NVR2_3802_4150_81174459;

NVR2 IP камера11 NVR2_0115_0255_75666177;

NVR2_IP камера15_NVR2_ 3558_35;

NVR2_IP камера18_NVR2_3137_3307_80761063;

NVR3_ІР камера5_NVR3_0112_0125_75569238;

NVR3_IP камера5_NVR3_4151_4212_81403801;

NVR3_IP камера17_NVR3_0409_0808_75974348;

NVR3_IP камера20_ NVR3_2805_2815_78870951;

NVR3_IP камера20_NVR3_3303_3543_80892648;

NVR3_IP камера23_NVR3_3043_3104_80653903;

NVR4_IP камера12_NVR4_2810_2847_78904379;

NVR4_IP_камера13_NVR4_2852_3042_80513396;

NVR1_IP_камера10_NVR1_2623_2747_1960917;

NVR1_IP камера10_NVR1_2815_3427_2092161;

NVR1_IP камера14_NVR1_1933_2631_1623626;

NVR1_IP камера15_NVR1_4405_4453_3469232;

NVR1_IP камера18_NVR1_3426_3927_2511020;

NVR1_IP камера18_NVR1_3927_4407_2798290;

NVR2_IP камера1_NVR2_4724_4806_3958257;

NVR2_IP камера5_NVR2_4954_5304_4111277;

NVR2_IP камера11_NVR2_2748_2828_2049551;

NVR2_IP камера22_NVR2_1549_1619_1227153;

NVR3 IP камера1_NVR3_1449_1525_I193531;

NVR3_IP камера5_NVR3_1326_1409_1059907;

NVR3_IP камера5_NVR3_5304_5324_43 15189;

NVR3_IP камера17_NVR3_1620_1928_1269407;

NVR3_IP камера17_NVR3_1928_1936_1438977;

NVR4_IP камера12_NVR4_4652_4716_3869400;

NVR4_IP камера13_NVR4_4613_4647_3742584,

- зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_8

Київської області