Справа № 487/5001/25
Провадження № 1-кс/487/3439/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000212 від 17.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 року прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив накласти арешт у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження, користування майном на тимчасово вилучене, в ході огляду предмету: водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видане ТСЦ 1242, 14.04.2025, з метою забезпечення його істотних ознак і властивостей, до проведення експертизи та після її проведення, в якості речового доказу.

Клопотання мотивоване тим, що в зв`язку з тим, що існують підозри вважати, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видане ТСЦ 1242, 14.04.2025, має ознаки підробки та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення збереження його істотних ознак і властивостей, до проведення експертизи та після її проведення, завдяки яким воно має доказове значення для кримінального провадження, необхідно застосувати один із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений ст. 131 КПК України арешт майна.

Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні власник майна був відсутній. Його неприбуття, згідно положень частини 1 статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими прокурор мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

17.07.2025 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшли матеріали з УПП в Миколаївській області, за фактом виявлення ймовірних ознак підробки посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000212 від 17.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

17.07.2025 дізнавачем СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проведено огляд предмета, в ході якого оглянуто посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видане ТСЦ 1242, 14.04.2025, яке поміщено до сейф-пакету PSP1082861.

Відповідно до листа №12666/4/1 6/01-2025 від 16.07.2025 який надійшов з УПП Миколаївського області, відповідно до підсистеми «ГСЦ Посвідчення водія» Інформаційного порталу Національної поліції України посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який повідомив, що 09.07.2025 року під час несення служби у місті Миколаєві він разом з інспектором ОСОБА_7 було зупинено транспортний засіб марки Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_3 , за адресою: м. Миколаїв, Центральний район, вулиця Вадима Благовісного, 9.

Підставою для зупинки стало порушення вимог пункту 8.4в Правил дорожнього руху, а саме вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено».

Під час спілкування з водієм було встановлено, що останній пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ 1242 від 14.04.2025 року, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У водія були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння: хитка хода, нечітка мова, різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Огляд на стан сп`яніння було проведено на місці зупинки з використанням приладу Drager Alcotest 6810, який показав результат 0,95 проміле. Водій не погодився з результатом тесту та погодився проїхати до КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» МО ради, де за висновком №945 від 09.07.2025 о 22:58 було зафіксовано стан алкогольного сп`яніння 0,71 проміле.

За результатами виявлених правопорушень інспекторами було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 . Окрім цього, винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення вимог дорожнього знаку 3.21.

ОСОБА_4 від надання пояснень відмовився.

Також було оформлено картку обліку адміністративного правопорушення, в якій зазначено всі встановлені дані особи та транспортного засобу. Всі адміністративні матеріали було передано до відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області.

Пізніше від керівника адміністративної практики УПП в Миколаївській області, ОСОБА_8 , стало відомо, що в ході перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_4 , через підсистему «ГСЦ Посвідчення водія» ІПНП, було встановлено, що насправді воно зареєстроване за іншою особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з цим усі адміністративні матеріали, разом із вилученим посвідченням водія, були направлені до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області для подальшого реагування та перевірки за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Частиною 7 статті 237 КПК України передбачено, що вилучені під час огляду речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки використане як засоби, знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випаду, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вищевказані речі, вилучені в ході проведення вищевказаного огляду, мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаних у клопотанні речей.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене, в ході огляду предмету: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видане ТСЦ 1242, 14.04.2025, з позбавленням права на відчуження, розпорядження, користування вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1