Провадження №1-кп/761/3638/2025
В И Р О К

іменем України

29 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000867, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2025 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 21 липня 2025 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.4 ст.185 КК України, -,

В С Т А Н О В И В:

Так, ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2025 за ч.1 ст.309 КК України, у невстановлений судом точний час, однак не пізніше 12 год 07 хв 06.06.2025 умисно незаконно придбав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 1,449 грама і з цього моменту почав незаконно її зберігати без мети збуту. В подальшому, 06.06.2025 у період часу з 13 год 49 хв по 14 год 06 хв поблизу будинку 2А по вул. Ігоря Турчина у м.Києві дізнавачем ВД Шевченківського УП ГУНП у м.Києві у ході особистого обшуку під час затримання в порядку у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено два поліетиленових зіп-пакети, які містять всередині особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 1,449 грама, які останній зберігав при собі без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав психотропну речовину без мети збуту, вчинено повторно протягом року після засудження за ст.309 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

Крім того, 24 травня 2025 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, тобто в період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 л.ого 2022 року №2102-Іх, яким в Україні. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м.Київ, вул.Стеценка, 19/91А, звернув увагу на внутрішній двір приміщення шино-монтажної станції «Віанор». Зайшовши у внутрішній двір, перебуваючи поруч з транспортним засобом ОСОБА_4 виявив головку від двигуну транспортного засобу марки «Opel», моделі «Vivaro», 2004 року випуску, яка належить ОСОБА_5 . В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 24 травня 2025 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м.Київ, вул.Стеценка, 19/1А, у приміщенні внутрішнього двору шино-монтажної станції «Віанор», скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є непомітними для оточуючих, діючи умисно, з корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно викрав головку від двигуна транспортного засобу марки «Opel», моделі «Vivaro», 2004 року випуску, вартістю 10 000 гривень, що знаходилась на асфальті, поруч з автомобілем, яка належить ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 10 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Між тим, 25 травня 2025 року приблизно о 03 годині 45 хвилин, тобто в період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 л.ого 2022 року №2102-Іх, яким в Україні. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м.Київ, вул.Стеценка, 19/91А, звернув увагу на внутрішній двір приміщення шино-монтажної станції «Віанор». Зайшовши у внутрішній двір, перебуваючи поруч з транспортним засобом ОСОБА_4 виявив головку від двигуну транспортного засобу марки «Opel», моделі «Vivaro», 2004 року випуску, яка належить ОСОБА_5 . В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 25 травня 2025 року, приблизно о 03 годині 45 хвилин, перебуваючи за адресою: м.Київ, вул.Стеценка, 19/1А, у приміщенні внутрішнього двору шино-монтажної станції «Віанор», скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є непомітними для оточуючих, діючи умисно, з корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно викрав головку від двигуна транспортного засобу марки «Opel», моделі «Vivaro», 2004 року випуску, вартістю 10 000 гривень, що знаходилась на асфальті, поруч з автомобілем, яка належить ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 10 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та повідомив всі обставини скоєного.

Так, ОСОБА_4 в травні, більш точного часу та дати не пам`ятає, перебуваючи на вулиці Стеценка побачив у внутрішньому дворі шино-монтажу головки двигуна, які лежали біля автомобіля. В подальшому, точної дати останній не пам`ятає, з метою отримання прибутку ОСОБА_4 зайшовши до внутрішнього дворику шино-монтажу викрав одну головку двигуна. Потім здав її до пункту прийому металобрухту за що отримав приблизно 100 грн. На наступний день ОСОБА_4 викрав другу головку двигуна, яку також обміняв на грошові кошти в пункті прийому металобрухту.

Разом з тим, повідомив, що на початку червня, більш точної дати не пам`ятає, ОСОБА_4 знайшов у пісочниці біля будинку, що у м.Києві по вул.Ігоря Турчина згорток у якому містились поліетиленові пакетики з наркотичними засобами. Між тим зазначив, що підняв згорток з цікавості, а зрозумівши що там міститься наркотична речовина вирішив зберігати її для власного вжитку без мети збуту. Задля цього він поклав ці пакетики до кишені.

Таким чином, показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Так відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні матеріали, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, що слід кваліфікувати, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинено повторно протягом року після засудження за ст.309 КК України та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, який відносяться до категорії нетяжкого злочину, умисний винний протиправний характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію вчиненого, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують обвинуваченому покарання.

Зокрема, судом враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічне кримінальне правопорушення, має постійне місце проживання, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до правил призначення покарання закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Так, з врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції статей у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 70 КК України, покарання суд признає обвинуваченому ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим..

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 21 липня 2025 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, а тому суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, вважає за необхідне за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, поглинути покарання, призначене даним вироком покаранням, призначеним ОСОБА_4 вказаним вироком.

Крім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2025 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому суд на підставі ч.3 ст.72 КК України вважає за необхідне призначити виконання покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян окремо.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі слід покласти на ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст.100, 349, 369-371, 374 КПК України, ст.70, 309 КК України суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання

- за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного даним вироком суду у виді 5 років приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 21 липня 2025 року та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді позбавлення волі та покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2025 року виконувати окремо

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати згідно початку строку, визначеного за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2025 року, а саме з 21.07.2025 року зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 07 червня 2025 року до 21 липня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню, а саме за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/111-25/35137-НЗПРАП від 11.06.2025 у розмірі 3565,60 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню - психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса речовин становить 0,690 г, 0,759 г. Загальна маса PVP у речовинах складає 1,449 г., яку поміщено до експертного пакету №6113004 - знищити, два відеозаписи, а саме: «39», «40», які знаходяться на DVD-R диску, які надані потерпілим ОСОБА_5 - залишити у матеріалах справи.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Шевченківського районного суду м. Києва.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_1