КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3905/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнямизахисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпро, Дніпропетровської області, з вищою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0002733 від 17.12.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 04.07.2025 включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановлена за повної відсутності будь-яких ризиків та обґрунтованості підозри.

Апелянт вказує на те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою подано з порушенням визначеного КПК України порядку. В оскаржуваній ухвалі відсутнє будь-яке посилання на ч. 6 ст. 199 КПК України та на те, що вона була постановлена на підставі та в порядку цієї статті. В клопотанні вказані невірні анкетні дані обвинуваченого та не зазначено нічого про обґрунтованість підозри. Сторона обвинувачення просила продовжити тримання під вартою на строк поза межами повноважень слідчого судді.

Також апелянт зазначає, що причетності ОСОБА_7 до замаху на вбивство ОСОБА_13 вже надано юридичну оцінку, яка мала наслідком ухвалення низки процесуальних рішень про завершення досудового розслідування за відсутністю як складу злочину, так і відсутністю події злочину:

- 11.05.2004 постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 у справі №510547 в порушенні кримінальної справи по фактах, викладених у заяві ОСОБА_13 відмовлено на підставі ст.6 п.2 у зв`язку із відсутністю складу злочину.

- 19.07.2005 року заступником начальника відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_15 , прийнято постанову про скасування постанови про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого та постанови про порушення кримінальної справи.

- 14.09.2005 старшим слідчим в ОВС ГПУ ОСОБА_16 винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 27 ч. 4, 15, 115 ч.2 п.п.6, 11, 12 КК України на підставі ч.2 ст.6 КПК України - у зв`язку з відсутністю в його діях ознак злочину.

- 09.11.2005 постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська змінено постанову старшого слідчого в ОВС ГПУ ОСОБА_16 в частині мотивів та підстав відмови. Вказано, що слід вважати, що в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.27, ст.15, ч.2 п.п. 6, 11, 12 ст.115 КК України відмовлено на підставі п.1 ст.6 КПК України - за відсутністю події злочину.

27.03.2015 постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська прокурору Бабушкінського району м. Дніпропетровська відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2005.

06.04.2015 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015 - залишено без змін.

Таким чином, фактично кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 27, ст. 15, ч. 2 п.п. 6, 11, 12 ст. 115 КК України було закрите судом.

Тому, апелянт звертає увагу суду на те, що постанова прокурора від 22.12.2005, якою скасовано постанову про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 від 14.09.2005, на яку посилається сторона обвинувачення, є юридично нікчемною з наступних підстав.

Прокурор ГПУ ОСОБА_17 не мав повноважень скасовувати постанову від 14.09.2005, яка вже пройшла ревізію судом і до якої судовим рішенням були внесені зміни.

Відтак, кримінальні провадження щодо причетності ОСОБА_7 до замаху на вбивство ОСОБА_13 вже неодноразово були закриті як слідчими, прокурорами, так і судом, як у зв`язку із встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення, так і у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Апелянт також звертає увагу суду на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 28 квітня 2005 року, яким ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ст. 115 КК України, в тому числі замаху на вбивство ОСОБА_13 та ОСОБА_23 .

Проте, у цьому вироку не зазначено відомостей про будь-яку причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів цим організованим злочинним угрупуванням, в тому числі і до вчинення нападу на ОСОБА_13 .

Наведене свідчить про абсолютну необґрунтованість підозри ОСОБА_7 та є підставою для відмови у продовженні застосованого до нього запобіжного заходу.

Апелянт вказує на те, що а ні у клопотанні, а ні у доданих до нього томах не міститься жодного доказу, який би підтверджував наявність в діях обвинуваченого будь-яких ознак інкримінованого кримінального правопорушення.

Апелянт зазначає, що у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки строк притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, у начебто вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 сплив ще 08.07.2018 року - тобто майже 6 років потому, тобто, це є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченою ст. 49 КК України. ОСОБА_7 не є особою, якій повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000034 від 11.08.2023.

Твердження сторони обвинувачення про сплив строку давності притягнення до кримінальної відповідальності у 2029 році є хибним, незаконним та маніпулятивним, а строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності - такими, що спливли.

На переконання апелянта, перебуваючи під нічним домашнім арештом та беручи на себе всі витрати та клопіт, пов`язані з станом здоров`я та побутом, обвинувачений може повноцінно виконувати свої процесуальні обов`язки, самостійно забезпечувати свою явку на будь-які слідчі дії, судові засідання та продовжувати активно сприяти стороні обвинувачення у повному та всебічному встановленні всіх обставин, пов`язаних із даним кримінальним провадженням.

Також апелянт зазначає, що посильним для ОСОБА_7 розмір застави є 20 тис. фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом на момент звернення із даним клопотанням становить близько 1 000 000 грн. та є співмірним із максимально визначеним КПК України розміром застави у 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 908 400 гривень.

Апелянт наголошує на тому, що стан здоров`я ОСОБА_7 та незадовільний рівень його забезпечення є несумісним з застосованими до нього запобіжними заходами. Сторона обвинувачення систематично перешкоджає візитам обвинуваченого до лікарських установ, спрямованим на проведення медичного обстеження.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, з доповненнями та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, з доповненнями вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, 05.05.2025 прокурор у кримінальному провадженні - заступник начальника першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0002733 від 17.12.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор зазначив, що Головним слідчим управління Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора України, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002733 від 17.12.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, яке 17.12.2024 виділено з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000663 від 19.12.2013.

За версією досудового розслідування, у липні 2003 року (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено) житель міста Дніпропетровська ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, з мотивів особистої помсти за невиконання директором Українсько-американського ТОВ «Консалтингова компанія «Фарго» ОСОБА_13 його вимог щодо анулювання та визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів ВАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» їм. А.М. Кузьміна» замовив його вбивство.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 , які виразились у підбуренні до умисного вбивства ОСОБА_13 , тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчиненого на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, хоча злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, кваліфіковано за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

08.05.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

09.05.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва постановлено ухвалу у справі № 757/20946/24-к, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В подальшому, ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 було продовжено, а в останнє продовжено до 08.05.2025 включно.

23.04.2025 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 направлено Печерського районного суду м. Києва для розгляду.

Проте підготовче судове засідання у Печерському районному суді м. Києва призначено поза межами строку тримання під вартою обвинуваченого.

06.05.2025 ухвалою слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 04.07.2025 включно.

Згідно положень ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч доводів захисника, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі кримінального провадження достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, за якою, до того ж, матеріали кримінального провадження № 0002733 від 17.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, направлено для розгляду до Печерського районного суду м. Києва, але підготовче судове засідання за вказаним обвинувальним актом судом не проведено.

З огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

При продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 є підозрюваним в іншому кримінальному провадженні № 0000019, досудове розслідування в якому здійснюється Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України.

Згідно з інформацією Державної міграційної служби України, ОСОБА_7 припинено громадянство України.

Відповідно до інформації Бюро економічної безпеки України (лист № 11/6/4.4.2/10675-2024 від 06.05.2024), ОСОБА_7 має громадянство Держави Ізраїль, що підтверджується листом Посольства Ізраїлю в Україні від 13.09.2023 року.

Також слідчий суддя врахував, що під час одного з судових засідань про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу, останній повідомив слідчому судді про наявність в нього громадянства Республіки Кіпр.

У той же час, застереження вказаної Республіки, яке міститься у документі про ратифікацію Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року, вказує на те, що для цілей пункту 2 Статті 11 уряд Республіки Кіпр залишає за собою право відмовити у передачі своїх громадян.

Таким чином, вказані обставини свідчать про наявність ризиків того, що обвинувачений, маючи громадянство інших держав може безперешкодно залишити територію України та переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

Перевіряючи наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), слідчий суддя встановив, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, так як підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, та вчинити дії щодо відмови чи зміни потерпілим та свідками показань під час судового розгляду.

Тобто, ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків існує не лише на етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів та дослідження їх безпосередньо судом.

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може здійснювати вплив на окремих працівників правоохоронних органів, у тому числі на учасників сторони обвинувачення з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або повернення вказаного клопотання стороні обвинувачення.

Всупереч тверджень захисників, слідчим суддею встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вищевикладеним.

В сукупності із обставинами, які приведені вище, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

З урахуванням вказаних обставин слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою, без визначення застави, з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Посилання апелянта на те, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє будь-яке посилання на ч. 6 ст. 199 КПК України та на те, що вона була постановлена на підставі та в порядку цієї статті, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримано вимоги ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Що стосується вирішення питань, пов`язаних з рухом кримінального провадження і строками досудового розслідування, винесенням постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та її скасування, про які теж зазначається в апеляційній скарзі, то вони не входять в предмет судового розгляду за клопотанням про продовження строку його дії, тобто знаходяться поза межами встановлення обставин, передбачених ст. ст. 194, 199 КПК України, та підлягають перевірці під час розгляду обвинувального акта в суді першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою, то колегія суддів наголошує на тому, що особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу,з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу,з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4