У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Свердловські, РФ, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000020.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2025 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийнято до розгляду, призначено дату судового засідання.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 задоволено частково, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 19.08.2025 р., зі зменшенням розміру застави до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати в частині визначення обвинуваченому ОСОБА_6 розміру застави у розмірі 908 400 грн.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити, продовжити відносно ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 19.08.2025 р., визначивши заставу у розмірі 40 000 000 грн., з покладенням обов`язків у разі внесення застави.

Узагальнені доводи апелянта.

Прокурор, не оспорюючи обґрунтованості рішення слідчого судді в частині продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, не погоджується з визначеним розміром застави 908 400 грн., що, на його думку, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі наголошено, що судом належним чином не враховано майнового стану обвинуваченого ОСОБА_6 , який підозрюється у заволодінні понад 39 млн. грн. бюджетних коштів під час воєнного стану, які частково використані для придбання коштовного майна (автомобілі AUDI та Tesla, квартира в м. Одесі), оформленого на матір.

Прокурор вважає, що ризики ухилення від правосуддя є реальними: ОСОБА_6 тривалий час мешкав у готелі, не мав постійного місця проживання, його родина виїхала за кордон, а сам він листувався з невстановленими особами щодо виготовлення документів для виїзду з України.

Крім того, відсутні об`єктивні дані про погіршення стану здоров`я або неможливість утримання його під вартою, зокрема, з боку Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» таких даних не надходило.

У зв`язку з наведеним прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині визначення розміру застави та постановити нову ухвалу, з визначенням більшого розміру застави або без її визначення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000020, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 40 000 000 грн. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, існують ризики того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Врахувавши ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, доведення прокурором наявності ризиків переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень, актуальність який є незначною, проте не доведення прокурором наявності ризиків впливу на свідків, знищення речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави до передбачених законом меж, для випадків вчинення особливо тяжкого злочину, а саме до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 р. № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

За змістом ч. 5 ст. 331 КПК України, під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, зазначеними нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про зміну обвинуваченому раніше визначеного розміру застави, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Беручи до уваги наведене, а також те, що КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, яке не підлягає оскарженню, апеляційний суд керується ч. 6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 02.10.2019 р. (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19) та в Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 р. (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2025 року, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 392, 399, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2025 року про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3