Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/366/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000847 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.04.2025, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пересічне Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працює токарем ФОП « ОСОБА_8 », одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 13.06.2025 включно.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000847 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

У судовому засіданні, яке відбулось 15.04.2025, за клопотанням прокурора районний суд продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Районний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не встановлено, а тому підстави для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні відсутні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить змінити ухвалу суду першої інстанції та обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що його підзахисний перебуває під вартою з серпня 2024 року.

Станом на сьогоднішній день справа щодо його звинувачення перебуває в Світловодському міськрайонному суді на стадії судового розгляду по суті. У справі досліджені письмові докази, допитано більшість свідків, допитані потерпілі.

Ризик переховування від суду прокурор обґрунтовує виключно тяжкістю обвинувачення.

Проте при цьому, фактично погоджуючись з існуванням цього ризику суд не врахував, що його підзахисний обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого, але не умисного злочину, притягується до кримінальної відповідальності вперше, одружений, підтримує зв`язок з батьками, має постійне місце роботи, характеризується виключно позитивно.

Вказує на те, що його підзахисний не має кримінального минулого, а також зв`язків у злочинному світі, які би дозволили йому перебувати на нелегальному становищі та переховуватись від суду та розшуку. Зазначені обставини судом ніяким чином не враховані.

Фактично перебування під вартою зараз носить характер превентивного покарання, оскільки замість аналізу факторів, які би свідчили, що особа може переховатись від суду та здатна це зробити з урахуванням роду своїх занять, віку, свого кримінального минулого та характеру дій, в яких обвинувачується, суд керується виключно тяжкістю злочину, в якому особа підозрюється.

Щодо ризику впливу на свідків, то такий ризик існує лише теоретично, при цьому прокурор не навів будь-яких даних, які би могли свідчити про будь-яку реальність такого впливу.

Вважає, що з урахуванням особи ОСОБА_6 , його молодого віку, поведінки щодо відшкодування шкоди потерпілим, звинувачення у скоєнні злочину з необережності, не доведеності продовження існування таких ризиків, які би вимагали обов`язкового його тримання під вартою на період здійснення судочинства в цій справі, вважає, що для забезпечення інтересів правосуддя можливо обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, наприклад, у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати йому на час судового розгляду запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на нічний час доби або цілодобово.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання у АДРЕСА_2 , а на даний час проживає у АДРЕСА_1 , разом з дружиною як біженці, не перебував на обліках у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце роботи та навчання, характеризується виключно позитивно, до моменту його затримання працював у ПП «Лукашевич», має вищу освіту та навчається у Харківському політехнічному інституті.

Вказує на те, що судом безпідставно вказано на ризик його можливого впливу на свідків потерпілих, оскільки потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 будь-яких матеріальних та моральних претензій до нього не мають, не наполягають на призначенні йому покарання пов`язаного з позбавленням волі, а також всі свідки та потерпілі вже допитані судом.

Вказую і на те, що визнає себе винним у звинуваченні за ч. 1 ст. 135 КК України та кається в цьому, а такі свої дії пояснює тим, що сильно злякався того що сталося на дорозі у нічний час. У звинуваченні його за ч. 4 ст. 286-1 КК України винним себе не визнає та бажає довести суду його помилковість.

Тому вважає, що з урахуванням його молодого віку, що він має міцні соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання, роботи та навчання, наявність позитивних характеристик, його поведінки щодо відшкодування коштів потерпілим, що його звинувачують в вчиненні злочину з необережності, а також що не доведено існування ризиків, які б вимагали його обов`язкового тримання під вартою на період здійснення судочинства у цій справі з урахуванням цього йому можливо обрати більш мякий запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, який буде достатнім для забезпечення інтересів правосуддя.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника,які підтримали подані ними апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив проти їх задоволення та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів встановила, що районним судом дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме проти життя та здоров`я особи, наслідком якого є смерть двох осіб, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від 7 до 10 років, обставини, які характеризують його особу, а також і те, що у даному кримінальному провадженні не допитано всіх свідків, не досліджено усі письмові докази та не розглянуто клопотання сторони захисту.

Також, районним судом обґрунтовано враховано і те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились та не зменшилися, а тому інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих мотивів, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Також, об`єктивних доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції стороною захисту не надано.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Крім того, враховуючи вище викладене колегія суддів, із урахуванням наявності ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням його під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення, прийнятого судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисниканеобхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його в інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.04.2025, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме по 13.06.2025 включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2