Справа № 583/1315/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2025 р.

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора

(в режимі відео конференції) ОСОБА_3 , обвинуваченого

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника

( в режимі відео конференції ) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка кримінальне провадження № 0000458 від 02.10.2023стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курінь Бахмацького району Чернігівської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

Вимогами ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та який діє і на теперішній час.

09.06.2022 військовозобов`язаного солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 і направлено для проходження військової служби.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, з 09.06.2022 солдат ОСОБА_4 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) № 112 від 29.05.2023 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особливого складу та на всі види забезпечення, призначено на посаду робітника підсобного 1 інженерного відділення 1 інженерного взводу 4 інженерної роти та визнано вважати таким, що справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Коституції України та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану, напередодні 19.09.2023 у солдата ОСОБА_4 , виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відпустки до місця служби військової частини НОМЕР_1 з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, який він реалізував за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 02.09.2023 № 208 солдат ОСОБА_4 вибув у щорічну відпустку з 02.09.2023 до 17.09.2023 включно 1 день на дорогу.

Станом на 19.09.2023 місце служби військовослужбовців 1 інженерного відділення 1 інженерного взводу 4 інженерної роти військової частини НОМЕР_1 було визначене у районі населеного пункту АДРЕСА_2 .

Так, на виконання свого кримінально-протиправного умислу солдат ОСОБА_4 , у порушення вказаного законодавства, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин та дозволу відповідних командирів, в умовах воєнного стану, 19.09.2023 не з`явився вчасно на службу з відпустки, а саме до місця служби 1 інженерного відділення 1 інженерного взводу 4 інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , яке станом на 19.09.2023 було визначене у районі населеного пункту АДРЕСА_2 , та до 10.03.2025 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходження військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього та по даний час в розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

У подальшому, 11.03.2025 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що в зв`язку зі збігом важких сімейних обставин не міг повернутися на військову службу. На даний час виявив бажання повернутися на військову службу. Щиро кається, активно сприяв розкриттю вчиненого кримінального правопорушення.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, перевіривши, що вони вірно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів та матеріалів, що характеризують обвинуваченого як особу. Таким чином, давши аналіз всіх досліджених доказів, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Так суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав, посередньо характеризується за місцем служби, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, проживає з матір`ю, яка має похилий вік 1942 року народження. А також беречу до уваги думку прокурора щодо виду та міри покарання, та думку захисника, який просить застосувати до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено. Відповідно до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Оскільки Кримінальний кодекс України виключає можливість застосування статей 69, 75 КК України у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого зокрема статтею 407 КК України, відповідно суд не розглядає можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням або призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбаченого санкцією статті.

За таких обставин, з урахуванням особи винного, характеру і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1