Справа № 307/1216/25
Провадження №1-кс/307/268/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю дізнавача ОСОБА_3 , розглянувши клопотання дізнавача СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 01 квітня 2025 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканки АДРЕСА_1 про те, що 14 лютого 2025 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. смт. Буштино, Тячівського району, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_5 , заволодів грошовими коштами у сумі 1200 доларів США, які належали останній, за виготовлення посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 11.02.2021 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке в подальшому виявилось підробленим. На підставі ухвали слідчого судді в справі №307/1216/25 від 11 квітня 2025 року, дізнавачем СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , 04 травня 2025 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на пропозицію працівників поліції видати мобільні телефони погодився та добровільно видав мобільні телефони, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max» та мобільний телефон марки «Iphone 6 S», які було вилучено та упаковано до спеціального пакету Національна поліція України PSP3221027.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні вищевказані речі 05 травня 2025 року постановою дізнавача СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, визнано речовими доказами.

З метою збереження речових доказів дізнавач просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 , а саме на: мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max» та мобільний телефон марки «Iphone 6S», які було вилучено та упаковано до спец. пакету Національна поліція України PSP3221027, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Дізнавач в судовому засіданні клопотання підтримав та просить його задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши з цього приводу учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СД Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 01 квітня 2025 року, за правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 190 КК України.

Після проведення обшуку 04 травня 2025 року в селищі Буштино, в період з 11 год. 01 хв. по 11 год. 57 хв., дізнавачем СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області було вилучено майно, яке в подальшому постановою дізнавача від 05 травня 2025 року в даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами, зокрема: мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max» та мобільний телефон марки «Iphone 6S», які упаковано до спец. пакету Національна поліція України PSP3221027.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна, можливість використання останнього, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження за №0000089 від 01 квітня 2025 рокудо ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначений кримінальнмй проступок було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача слід задовольнити та з метою збереження речових доказів слід накласти арешт на тимчасово вилучене майно: мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max» та мобільний телефон марки «Iphone 6S», належні володільцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , які було упаковано до спеціального пакету Національна поліція України PSP3221027, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна, - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000089 від 01 квітня 2025 року, арешт на тимчасово вилучене майно: мобільний телефон марки «Iphone 12 Pro Max» та мобільний телефон марки «Iphone 6S», належні володільцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , які було упаковано до спеціального пакету Національна поліція України PSP3221027, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Копію ухвали направити дізнавачу, прокурору та володільцю майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 08 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1