Справа №718/1762/25
Провадження №1-кп/718/78/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у заді суду м.Кіцмань кримінальне провадження №0000167 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Замостя Вижницького району Чернівецької області, українця за національністю, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, з середньою освітою, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

Вироком Вижницького районного суду від 13.12.2024 року за ч. 2 ст. 240 КК України до покарання із застосуванням ст.. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 34000 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.05.2025 року приблизно о 02 годині 00 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ Е270 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , на ділянці авто дороги Т-2601 сполученням Чернівці-Вашківці-Путила-КПП «Руська», поза межами населеного пункту, між с. Чортория та с.Брусниця Вижницького району Чернівецької області, рухаючись зі швидкістю 90 км/год. в напрямку с. Брусниця Вижницького району Чернівецької області, не врахувавши в повній мірі дорожну обстановку з тим, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не вибравши безпечної швидкості руху, діючи в порушення вимог п.12.1 та п.12.2 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги в кювет з подальшим зіткненням транспортного засобу з деревом та його перекиданням.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «MERCEDES-BENZ Е270 CDI» д.н.з., НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді осадження м`яких тканин голови та обличчя, синців на тулубі та ногах, забою головного мозку, перелому 1-го ребра справа, забою правої легені, підшкірної емфіземи м`яких тканин грудної клітки справа, перелому поперечного відростка L3,L3,L4 хребців справа з незначним зміщенням відламків, які, згідно висновку судово-медичного експерта №85 від 16.06.2025, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог пунктів п.12.1 та п.12.2 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Також сприяло порушенню вказаних пунктів ПДР України недотримання водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5 та 2.3 (б) ПДР України, які вимагають від водія:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Вказані порушення Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 подали до суду досягнуту між сторонами кримінального провадження, а саме потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , та підписану угоду від 10.07.2025 року про примирення між сторонами, за змістом якої вони погодили, що обвинувачений ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, понесе покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, на що сторони дають свою згоду. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити зазначену угоду.

Потерпілий ОСОБА_6 претензій будь-якого характеру до обвинуваченого немає, зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо затвердження судом мирової угоди про примирення укладеної між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки вона складена відповідно до вимог КПК та не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди відбулося за ініціативи потерпілого та обвинуваченого, є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілому ОСОБА_6 роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України потерпілому ОСОБА_6 зрозумілі. Після таких роз`яснень він не заперечував проти затвердження угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання обвинуваченому враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої потерпілому шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 10 липня 2025 року про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати за залучення експертів в загальній сумі 11589 гривень 60 коп. на користь держави.

Накладений ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 22.05.2025 року арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Е270 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , та яким на момент ДТП керував ОСОБА_4 , у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування даним майном - зняти.

Речовий доказ по справі транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Е270 CDI», номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території Вижницького РВП ГУНП в Чернівецької області, що за адресою: м. Вижниця вул. Р.Шухевича, 4, - повернути належному користувачу ОСОБА_4 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення через Кіцманський районний суд Чернівецької області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Кіцманського районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1