Справа № 438/424/25
Провадження № 1-кп/438/51/2025
В И Р О К

іменем України

11 червня 2025 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000015 від 13.02.2025, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Борислава Львівської області, громадянина України, українця, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, малолітніх/неповнолітніх дітей на утриманні не має, не депутат, не адвокат, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого, востаннє: 25.04.2025 Бориславським міським судом за ч. 2 ст. 309, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці та 22.05.2025 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст.309, ч.4 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців (вирок не набрав чинності);

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

солдат ОСОБА_3 , будучи стрільцем-помічником гранатометника 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст.ст. 68, 92 Конституції України, пп. а, п. 1,ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та є документом, що посвідчує особу власника відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради Україні від 26.09.1992 № 2503-ХІІ. 10 січня 2025 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі паспорт громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_3 виданий Цюрупинським РВ УМВС України в Херсонській області від 08.12.2009 року, яким він напередодні заволодів, з метою подальшого його використання, вирішив умисно підробити офіційний документ, а саме паспорт громадянина України, шляхом вклеювання у ньому власної фотографії, з метою його подальшого використання як документа, що посвідчує його особу.

Крім того, солдат ОСОБА_3 , будучи стрільцем - помічником гранатометника 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , реалізуючи свій умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа у порушення вимог ст. ст.68, 92 Конституції України, пп. а. п. 1, ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та є документом, що посвідчує особу власника відповідно до «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.09.1992 № 2503-ХІІ, достовірно знаючи, що паспорт є підроблений ним, з метою приховування своїх анкетних даних, 12 лютого 2025 року, близько 16 год. 05 хв., по вулиці Сосюри у м. Бориславі Львівської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пред`явив поліцейському - відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 на законну вимогу, завідомо підроблений документ - паспорт громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_3 виданий Цюрупинським РВ УМВС України в Херсонській області від 08.12.2009 року, який не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку паспорта громадянина України, що перебуває в офіційному обігу на території України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та суду пояснив, що не пам`ятає коли знайшов паспорт громадянина України ОСОБА_5 . Потім, будучи солдатом, стрільцем-помічником гранатометника 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 , 10 січня 2025 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в паспорт громадянина України ОСОБА_5 вклеїв власну фотографію, з метою його подальшого використання як документа, що посвідчує його особу, тобто хотів ухилитись від ТЦК. 12 лютого 2025 року, близько 16 год. 05 хв., по АДРЕСА_3 , його зупинив поліцейський, на законну вимогу він пред`явив поліцейському підроблений документ - паспорт громадянина України ОСОБА_5 . Щиро розкаявся у скоєному. Просить суд суворо не карати.

Відповідно ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, клопотання прокурора про слухання справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, підтриманого обвинуваченим, яким роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та обвинувачений надав заяву про застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитавши обвинуваченого, суд вважає, що події проступків мали місце, провина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив підроблення іншого офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, з метою використання його підроблювачем; зач. 4 ст. 358 КК України -оскільки він своїми умисними діями вчинив використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, що скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Обвинувачений ОСОБА_3 не працює , є військовослужбовцем, неодружений, не має інвалідності, не має на утриманні неповнолітніх дітей, судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем служби характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням ступені тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових злочинів є покарання у виді обмеження волі. При обранні покарання ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, суд вважає можливим застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити покарання у виді обмеження волі, бо вказане покарання, за своїм видом і розміром на підставі ст. 65 КК України суд вважає справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань суд не знаходить.

Крім того, ОСОБА_3 засуджений вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ч.2 ст.309, ч.4 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців (вирок не набрав чинності). Даним вироком на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за вказаним вироком, частково приєднано покарання за вироком Бориславського міського суду Львівської області від 25.04.2025 та визначено остаточне покарання.Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахується з моменту затримання, а саме з 20.03.2025.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Витрати за проведення технічної експертизи документів № СЕ-19/109-25/2946-ДД від 20.02.2025 у кримінальному провадженні (процесуальні витрати) становлять 4775 грн. 40 коп.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз в розмірі 4775,40 грн.

Керуючись ст. ст. 127-129, 349, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, тач.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання:

- ч. 1 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Запобіжний захід у справі ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави вартість витрат на проведення судової експертизи, тобто 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 40 коп.

Долю речових доказів вирішити таким чином:

- речові докази, які перебувають в матеріалах справи, зберігати в матеріалах справи;

- скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.02.2025 та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , який перебуває в камері схову Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області (квитанція № 1600), залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок складений і видрукуваний у єдиному екземплярі в нарадчій кімнаті.

На виконання ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_7