справа № 462/5901/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в режимі відеоконференції з Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000084 від 16.03.2023 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє 21.02.2023 Франківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, штраф сплачено

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,-

встановив:

ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.03.2023, з використанням мобільного телефону через мобільний месенджер «Телеграм», вступив у попередню змову з невстановленою слідством особою про вчинення шахрайських дій стосовно ОСОБА_7 та обговорили між собою розмір коштів, отриманих внаслідок вчинення злочину. Зокрема, домовились про те, що ОСОБА_6 залишає собі 10 відсотків від суми, отриманої шахрайським способом, а решту віддає невстановленій слідством особі.

Так, 15.03.2023, близько 15:00 год., невстановлені слідством особи, здійснили дзвінок на стаціонарний номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та повідомили неправдиву інформацію про те, що його донька потрапила в дорожньо-транспортну пригоду і невідкладно потребує коштів на лікування та хірургічну операцію, ввівши таким чином останнього в оману щодо необхідності надання ним коштів.

Надалі, виконуючи попередню домовленість з невстановленою слідством особою через мобільний месенджер «Телеграм», ОСОБА_6 15.03.2023, близько 15:30 год., перебуваючи біля будинку №11 на вул. Сяйво у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою в групі з невстановленою досудовим слідством особою, подзвонив у двері квартири АДРЕСА_3 та повідомив потерпілому, що його звати ОСОБА_8 , та він є другом його доньки ОСОБА_9 , прийшов забрати гроші на операцію останньої, на що ОСОБА_7 відчинив вхідні двері квартири і таким чином впустив ОСОБА_6 до своєї квартири АДРЕСА_3 , де віддав останньому грошові кошти в розмірі 60 000 гривень.

Відтак, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, шляхом обману заволоділи грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 60 000 гривень, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 60 000 грн.

Надалі, ОСОБА_6 , через термінал «ПриватБанк», що за адресою: м. Львів, вул. Патона, 37 перерахував 54 000 гривень згідно попередньої домовленості на невстановлений банківський рахунок, а собі залишив 6 000 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.03.2023, з використанням мобільного телефону через мобільний месенджер «Телеграм», вступив у попередню змову з невстановленою слідством особою про вчинення шахрайських дій стосовно ОСОБА_4 та обговорили між собою розмір коштів, отриманих внаслідок вчинення злочину. Зокрема, домовились про те, що ОСОБА_6 залишає собі 10 відсотків від суми, отриманої шахрайським способом, а решту віддає невстановленій слідством особі.

Так, 16.03.2023, близько 12:30 год., невстановлені слідством особи, здійснили дзвінок на стаціонарний номер телефону НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 та повідомив неправдиву інформацію про те, що його донька потрапила в дорожньо-транспортну пригоду і невідкладно потребує коштів на лікування та хірургічну операцію, ввівши таким чином останнього в оману щодо необхідності надання ним коштів.

Надалі, виконуючи попередню домовленість з невстановленою слідством особою через мобільний месенджер «Телеграм», ОСОБА_6 16.03.2023, близько 13:00 год., перебуваючи біля будинку № 60 по вул. Низинна у м. Львові, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою в групі з невстановленою досудовим слідством особою, подзвонив у двері квартири АДРЕСА_4 та повідомив потерпілому, що його звати ОСОБА_8 , та він є другом ОСОБА_10 , чоловіка його доньки ОСОБА_11 , прийшов забрати гроші на операцію останньої, на що ОСОБА_4 відчинив вхідні двері квартири і таким чином впустив ОСОБА_6 до своєї квартири АДРЕСА_4 , де віддав останньому грошові кошти в розмірі 100 000 гривень.

Відтак, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, шляхом обману заволоділи грошовими коштами ОСОБА_4 в сумі 100 000 гривень, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 100 000 грн.

Надалі, ОСОБА_6 , через термінал «ПриватБанк», що за адресою: м. Львів, вул. Патона, 37 перерахував 90 000 гривень згідно попередньої домовленості на невстановлений банківський рахунок, а собі залишив 10 000 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, не заперечив всіх фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, зазначив, що дійсно 15.03.2023, близько 15:30 год. шляхом обману потерпілого ОСОБА_7 , назвавшись ОСОБА_8 - другом його дочки ОСОБА_9 та повідомивши про нагальну потребу коштів на її операцію заволодів грошовими коштами в розмірі 60 000 грн, які належать потерпілому ОСОБА_7 , які останній передав йому у кв. АДРЕСА_5 . Також, 16.03.2023 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_6 , подзвонив у двері квартири АДРЕСА_4 та повідомив потерпілому ОСОБА_4 , що його звати ОСОБА_8 , та він є другом ОСОБА_10 , чоловіка його доньки ОСОБА_11 , прийшов забрати гроші на операцію останньої, на що ОСОБА_4 відчинив вхідні двері квартири і таким чином впустив ОСОБА_6 до своєї квартири АДРЕСА_4 , де віддав останньому грошові кошти в розмірі 100 000 гривень. Визнає, що діяв за попередньою змовою з невстановленими особами, обговорювали між собою розмір коштів, отриманих внаслідок вчинення злочину, домовлялися про те, що він залишає собі 10 відсотків від суми, отриманої шахрайським способом, а решту віддає цим особам. Щиро розкаюється у вчиненому, частково відшкодував потерпілому ОСОБА_4 розмір матеріальних збитків на суму 9000 грн. Має намір стати на шлях виправлення, на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . В залі судових засідань попросив вибачення у потерпілого. Просить суд суворо його не карати, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнає в повному обсязі, має намір продовжувати відшкодовувати завдані збитки потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просить проводити розгляд даного кримінального провадження за його відсутності, щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав цивільний позов в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві, пояснив, що внаслідок вчинення каримінального правопорушення зазнав як матеріальної, так і моральної (немайнової) шкоди, зазначив обвинувачений частково відшкодував йому заподіяні збитки в сумі 9000 грн. Щодо призначення покарання

Враховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 узаволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, за першим епізодом, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 190 КК України. Також винуватість ОСОБА_6 узаволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, за другим епізодом, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжких злочинів, вчиненим умисно, особу обвинуваченого, який відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимий, 23.01.2024 ОСОБА_6 призваний для проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, на даний час проходить військову службу у в/ч НОМЕР_3 , на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансердиспансері не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк. 89, 91), за місцем проживання в ОСББ "Квіткове-91" скарг від сусідів та мешканців не надходило (арк. 93).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування потерпілому ОСОБА_4 завданих збитків. Обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_6 - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Виходячи із наведеного та із врахуванням всіх встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним у майбутньому нових кримінальних правопорушень, в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 190 КК України.

Між тим, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та його ставлення до вчиненого, його молодий вік, проходить військову службу, часткове добровільне відшкодування завданого ним збитку потерпілому ОСОБА_4 , беручи до уваги думку прокурора та потерпілого ОСОБА_4 , суд приходить до переконання за можливе застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним надалі інших кримінальних правопорушень, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.Таке покарання із врахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

У даному кримінальному провадженні також заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч) та моральної (немайнової) у розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч). Цивільний відповідач ОСОБА_6 цивільний позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушення або іншими суспільно небезпечними діяннями, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За положеннями ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушення або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (із змінами та доповненнями) роз?яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи.

Разом з тим, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (із змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов?язаних з відшкодуванням такої шкоди.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховним Судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (i змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Матеріалами цивільного позову підтверджується, що загальний розмір майнової шкоди потерпілому ОСОБА_4 становить 100000 грн.

Також, потерпілий ОСОБА_4 оцінив моральну шкоду у розмірі 30000 гривень, в обгрунування заявлених позовних вимог про стягнення моральної шкоди покликається на його похилий вік (87 років), стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, зазначає, ці кошти, якими заволодів обвинувачений шляхом обману потерпілий накопичував впродовж всього життя і зберігав на поховання, зазнав страху від втрати всіх своїх заощаджень, з часу вчинення щодо нього кримінального правопорушення, обвинувачений вчинив мінімальні дії для відшкодування шкоди, що зумовило додаткові переживання потерпілого, шкоду в повному обсязі йому не відшкодував. Також потерпілий витрачав час і зусилля, незважаючи на похилий вік, щоб неухильно з`являтися в судові засідання, підтримувати цивільний позов.

Суд погоджується із обґрунтуваннями завданої моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 внаслідок скоєння злочину, згідно яких ступінь тяжкості вчиненого обвинувачуваним кримінального правопорушення є очевидною та з урахуванням характеру, обсягу та тривалості страждань, яких потерпілий зазнав сума 30000 гривень відповідає ступеню тяжкості діяння, вчиненого обвинуваченим, а відтак буде справедливою в розумінні вимог ст. 23 ЦК України.

Таким чином, загальна сума матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України становить 130000,00 грн. Однак, суд бере до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_6 добровільно відшкодовано потерпілому ОСОБА_4 в якості відшкодування завданих збитків - 9000 грн. (дев`ять) тисяч грн, що не оспорюється сторонами, тому з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_4 підлягає стягненню сума 121000,00 грн. (сто двадцять одна тисяча гривень).

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до частини 4 статті 76 Кримінального кодексу України нагляд за ОСОБА_6 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_3 , у разі зміни місця служби командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби - контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_6 згідно з частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 53680 грн, визначену ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.11.2023, внесену ОСОБА_12 на рахунок НОМЕР_4 , повернути заставодавцю ОСОБА_12 .

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 матеріальну та моральну (немайнову) шкоду у сумі 121000 грн. (сто двадять одна тисяча гривень).

Речові докази цифровий носій, на якому знаходяться три файли, із відеозаписом з камер відеоспостереження ОСББ за адресою: м. Львів, вул. Вигоди, 58 (арк. 66, 67) та цифровий носій, на якому знаходиться п`ять файлів із відеозаписами з камер відеоспостереження департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (арк. 79, 80) залишити при справі.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом 30 днів з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілим та прокурору.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал вироку міститься у справі № 462/5901/23.

Суддя ОСОБА_1