Справа № 359/857/21
Провадження № 1-кп/359/270/2025
У Х В А Л А

в порядку ст. 331 КПК України

18 червня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією, в тому числі в режимі ВКЗ, в залі суду під час судового розгляду кримінального провадження № 0000130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.04.2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

розглянувши клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

У провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Прокурор 12.06.2025 року подав письмове клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, обвинувачений ОСОБА_4 , може переховуватись від суду, розуміючи невідворотність покарань, які до останнього можуть бути застосовані, тобто існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. На даний час в ході проведення судового розгляду не встановлено офіційне місце роботи, і відповідно обвинувачений ОСОБА_4 , не має стабільного заробітку та постійного джерела прибутку, також слід врахувати характер вчинення кримінальною правопорушення, враховуючи вищевикладене існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування неефективного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дає достатні підстави вважати, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_4 може переховувати від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів або інші корисливі злочини.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики, про які зазначила сторона обвинувачення, не доводяться жодними доказами.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення сторін провадження, ознайомившись за матеріалами кримінального провадження в обсязі, необхідному для розгляду заявленого клопотання суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами, встановлених обставин, та з урахуванням доводів, викладених стороною захисту та стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд прийшов до переконання, що ступінь ризиків, які були встановлені судом - змінилися, а тому ОСОБА_4 ухвалою суду від 14.04.2025 було змінено запобіжних захід на менш суворий - у вигляді домашнього арешту. Станом на 18.06.2025 року відносно обвинуваченого діють обов`язки, згідно вимог ст. 194 КПК України. Крім того, останній утримується під вартою в межах іншого кримінального провадження, що перебуває на стадії судового розгляду в Печерському районному суді міста Києва.

Прокурор, заявляючи у судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 не подав жодного доказу того, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Отже, зважаючи на те, що прокурором не було доведено наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177-178, 183, 184, 331, 350, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 19.06.2025 року.

Головуючий: ОСОБА_1