Справа № 347/860/25
Провадження № 1-кп/347/269/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2025 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000016 від 17 січня 2025 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка, зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, тимчасово не працює, депутатом не обиралась, на утриманні нікого немає, раніше не судима

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3, 4 ст. 358 КК України;

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила підроблення офіційного документу (посвідчення водія), який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та використала завідомо підроблений документ.

Кримінальні правопорушення вчинені за наступних обставин.

В серпні 2024 року ОСОБА_4 , вирішила придбати підроблене посвідчення водія, з метою отримання можливості керувати транспортними засобами. Так, ОСОБА_4 з метою отримання підробленого посвідчення водія, достовірно знаючи вимоги чинного законодавства, всупереч вимог п. 5-1 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, а саме: уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, підготовки відповідно до планів і програм, складення теоретичного, на знання діючих Правил дорожнього руху України і практичного, на перевірку навичок керування транспортним засобом, іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів МВС України, зв`язалась через мережу «Інтернет» із невстановленою досудовим розслідуванням особою, відносно якої здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000083 від 13.03.2025 за ч. З ст. 358 КК України та вирішила замовити виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія, яке надавало б їй право керувати транспортними засобами категорії «В», для подальшого використання у власних цілях.

При цьому, достовірно знаючи, порядок отримання посвідчення водія, встановлений чинним законодавством, діючи всупереч цього порядку, ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, увійшла в злочинну змову з невстановленою слідством особою та замовила за обумовлену ціну виготовлення підробленого посвідчення водія категорії «В» з метою подальшого його використання. При цьому, невстановлена особа повідомила ОСОБА_4 про необхідність надання анкетних даних, фотозображення та зразка особистого підпису для їх розміщення на бланку посвідчення на право керування транспортними засобами.

В свою чергу ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що її анкетні дані, фотозображення та зразок особистого підпису будуть використані для виготовлення підробленого офіційного документа - посвідчення на право керування транспортними засобами, використовуючи месенджер «VіЬег», через мережу «Інтернет» надіслала свої анкетні дані, фотозображення та зразок особистого підпису невстановленій особі, чим створила сприятливі умови для доведення невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинного наміру щодо здійснення підроблення посвідчення водія.

Після цього невстановлена особа, знаходячись в невстановленому місці, в невстановлений час, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.08.2024, видане ТСЦ № 1242 на ім`я ОСОБА_4 , який надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому законом порядку з дотриманням певної процедури, після чого використовуючи засоби поштового зв`язку, надіслала дане посвідчення ОСОБА_4 , яке остання особисто отримала, та за виготовлення якого заплатила грошові кошти в розмірі 12000 грн.

Дане посвідчення категорії «В», підтверджує права його власника на керування транспортним засобом автомобілем, дозволена максимальна вага якого не перевищує 3500 кг (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія восьми, із серійним номером ВХН 900527 видане 14.08.2024, в якому внесено анкетні дані та особисте фото ОСОБА_4 , за серією та номером якого рахується посвідчення водія, видане ТСЦ № 8044 МВС в м. Києві на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку експерта від 24.01.2025 посвідчення водія серією НОМЕР_1 від 14.08.2024, видане на ім`я ОСОБА_4 за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням водія, які знаходяться у офіційному обігу. Всі зображення у вказаному посвідченні водія виконані термосублімаційним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії.

Окрім цього, 16.01.2025 близько 19:45 год. ОСОБА_4 в порушення норм зазначеного вище Положення, керуючи автомобілем марки «Mercedes- Benz» моделі «А 170», державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Шевченка, м. Косів, Косівського району, Івано-Франківської області, під час зупинки працівниками поліції для перевірки документів на право керування транспортним засобом, виконуючи законну вимогу працівника поліції, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 14.08.2024, є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом, без передбаченого дозволу, пред`явила завідомо підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 видане 14.08.2024 категорії «В» на власне ім`я, у такий спосіб використовуючи його, інспектору СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітану поліції ОСОБА_7 , який виявив ознаки підробки вказаного документа за допомогою службового планшета.

30.04.2025 року під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваною ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та сторони погодилися на призначення останній покарання за ч.3 ст. 358 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (двох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень; та за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 2050 (дві тисячі п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 850 гривень.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченої обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченої відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор Косівської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримав угоду про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнала обвинувачення в повному обсязі та погодилася на призначення вказаного в угоді покарання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити, та призначити обвинуваченій ОСОБА_4 обумовлене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 заявила, що розуміє зміст наданих їй законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явлених обвинувачень та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченої та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченої, наслідки її укладання та затвердження були роз`яснені всім учасникам провадження.

Зважаючи на характеризуючі дані обвинуваченої, відсутність обтяжуючих обставин, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність завданої злочином шкоди просив суд, призначити ОСОБА_4 покарання погоджене сторонами в угоді.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваної про повне розуміння нею процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили її погодитись на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер кожного обвинувачення щодо якого вона визнала себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 358 КК України як підроблення офіційного документу (посвідчення водія), який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та за ч.4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого офіційного документа (посвідчення водія), і відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (ч.3 ст. 358), та проступком (ч.4 ст. 358).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченою, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання за ч.3ст. 358 із застосуванням ст. 69 КК України, та в межах санкції ч.4 ст. 358 КК України. Остаточне покарання призначити на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарань.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 314, 373, 374, 475, ч.5 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 квітня 2025 року, укладену між прокурором Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000016 від 17 січня 2025 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити покарання:

- за ч.3 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень;

- за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарань, призначити ОСОБА_4 , остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2050 (дві тисячі п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 850 гривень

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 4 755, 04 гривень процесуальних витрат за проведення у даному кримінальному провадженні судової експертизи.

Скасувати арешт накладений слідчим суддею Косівського районного суду від 20.01.2025 року на речові докази у даному кримінальному провадженні.

Речові докази:

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , серії та номеру НОМЕР_1 від 14.08.2024 року, яке зберігається в НДЕКЦ МВС України знищити.

- оптичний носій інформації DVD-R диск марки «My Media» № CMDR47GCFMWM03-6865 із відеозаписами факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_4 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1