Справа №705/3373/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області матеріали подання Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого лаборантом кафедри географії, геодезії та землеустрою Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 02.11.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, -

В С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло подання Уманського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання, яке мотивовано тим, що на виконання до Уманського РВ надійшов вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_4 , якого 03.04.2024 постановлено на облік та під розписку роз`яснено порядок і умови відбування покарання, обов`язки покладені на нього судом та наслідки ухилення від відбування покарання. Періодичність явок для реєстрації засудженому було встановлено 2 рази (2, 4 понеділок) кожного місяця.

Однак, 09.09.2024 він не з`явився до Уманського РВ для реєстрації без поважних причин. У своєму поясненні від 16.09.2024 зазначив, що хворів, але до лікаря не звертався, тому довідки надати не може.

16.09.2024 засудженому вперше було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за порушення п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України та умови відбування покарання з випробуванням.

Але висновків ОСОБА_4 не зробив і знову 14.10.2024 та 28.10.2024 не з`явився до Уманського РВ для реєстрації без поважних причин. В своєму поясненні від 30.10.2024 пояснив, що забувся за реєстрацію, хоча об`єктивно мав змогу прийти.

30.10.2024 засудженому вдруге було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

10.02.2025 засуджений знову не з`явився до Уманського РВ для реєстрації без поважних причин. В своєму поясненні від 24.03.2025 вказав, що хворів, однак довідку на підтвердження своїх слів надати не може.

24.03.2025 ОСОБА_4 було втретє винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

26.05.2025 засуджений знову не з`явився до Уманського РВ для реєстрації без поважних причин. В своєму поясненні від 02.06.2025 вказав, що переплутав дня реєстрації, хоча об`єктивно міг з`явитися та розуміє, що дана причина є поважною.

Тобто ОСОБА_4 , будучи неодноразово повідомленим про свій обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до Уманського РВ у чітко встановлені дні явки, достовірно знаючи про те, що своїми діями злісно порушує порядок та умови звільнення від покарання з випробуванням, не бажає ставати на шлях виправлення, оскільки порушив п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України та 5 разів не з`явився для реєстрації.

У зв`язку із зазначеним просить подання задовольнити та скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 і направити засудженого для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що подання не підлягає до задоволення, оскільки в діях засудженого відсутня систематичність та умисне ставлення до невиконання покладених на нього судом обов`язків, оскільки засуджений не являвся до відділу пробації та в подальшому з`являючись надавав пояснення про причини неявки, не намагаючись при цьому ухилитися від виконання обов`язків покладених на нього судом. Крім того, з моменту винесення вироку ОСОБА_4 працевлаштувався до вищого навчального закладу, не вчиняв інших кримінальних правопорушень та не притягувався до адміністративної відповідальності. Тобто його поведінка не свідчить про умисне невиконання покладених судом обов`язків, а тому не може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання.

Представник Уманського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Черкаській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, подання підтримує та просить задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд розгляд подання проводити у його відсутність та у задоволенні подання відмовити.

Суд, вислухавши думку прокурора, врахувавши позицію представника органу пробації та засудженого, викладену у заявах, дослідивши матеріали подання приходить до наступного висновку.

Згідно п. 8 ч. ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд вирішує питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 02.11.2023 вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, серед яких періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

03.04.2024 ОСОБА_4 був поставлений на облік в Уманському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Черкаській області та ознайомлений з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням та встановлено дні явки на реєстрацію.

У відповідності до листка реєстрації засуджений ОСОБА_4 09.09.2024, 14.10.2024, 28.10.2024, 10.02.2025 та 26.05.2025 не з`явився на реєстрацію до органу пробації.

З`явившись 16.09.2024 до органу пробації пояснив, що не з`явився на відмітку до органу пробації 09.09.2024, оскільки хворів, але до лікаря не звертався, займаючись самолікуванням. При цьому, засудженому 16.09.2024 було винесено попередження про можливе скасування іспитового строку, про оголошення якого засудженим ОСОБА_4 власноручно поставлено підпис.

Також 30.10.2024 засуджений ОСОБА_4 з`явився до Уманського РВ та пояснив, що не з`явився на відмітку до Уманського РВ 14.10.2024 та 28.10.2024, оскільки забув про необхідність відмічатися, хоча ніяких перешкод для з`явлення у вищевказані дні до Уманського РВ не мав. При цьому вказав, що розуміє неповажність його неявки.

При винесенні 30.10.2024 інспектором органу пробації попередження, засуджений був попереджений про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що призвели до адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації може надіслати до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням його для відбування призначеного покарання.

Оголошення попередження ОСОБА_4 підтверджується його підписом у вказаному попередженні.

10.02.2025 засуджений ОСОБА_4 знову не з`явився на відмітки до Уманського РВ та згідно довідки про телефонну розмову складену начальником Уманського РВ ФДУ «Центр пробації» в Черкаській області 18.02.2025, цього дня до неї зателефонував засуджений ОСОБА_4 та повідомив, що не з`явився 10.02.2025 для реєстрації та 17.02.2025 за викликом в зв`язку з тим, що хворіє, зобов`язавшись коли одужає з`явитися до Уманського РВ з підтверджуючими документами.

24.02.2025, з`явившись до Уманського РВ засуджений ОСОБА_4 надав письмові пояснення про те, що 10.02.2025 він не з`явився для реєстрації до Уманського РВ, оскільки хворів з 07.02.2025 по 20.02.2025, про що повідомляв працівника пробації в телефонному режимі. Довідку про свою хворобу має надати 25.02.2025.

10.03.2025 ОСОБА_4 з`явився до Уманського РВ та надав письмові пояснення про те, що 25.02.2025 він мав надати довідку, яка підтверджує факт його хвороби, однак таку довідку він взяти не зміг, оскільки такі довідки на даний час не видаються медичними установами, а лікарняний лист він не оформляв.

Засуджений ОСОБА_4 з`явився до Уманського РВ 24.03.2025 та надав письмові пояснення про те, що 10.02.2025 він не з`явився для реєстрації до Уманського РВ, оскільки хворів, довідку про що надати не може. Зобов`язується в подальшому не допускати аналогічних порушень та вчасно з`являтися для реєстрації. Цього ж дня, ОСОБА_4 знову винесено попередження та наголошено на необхідності виконання обов`язків, покладених на нього судом. Із оголошеним попередженням засуджений ознайомлений, що підтверджується його підписом на попередженні.

26.05.2025 засуджений вп`яте не з`явився на відмітки до Уманського РВ та з`явившись 02.06.2025 пояснив, що переплутав дати, коли саме він мав би явитися на реєстрацію, розуміючи, що така підстава не є поважною. В подальшому зобов`язався не допускати аналогічних порушень. Цього ж дня з ним проведено профілактичну бесіду про недопущення скоєння нових злочинів та правопорушень, а також повідомлено про направлення матеріалів щодо скасування звільнення іспитового строку до суду.

02.06.2025 провідним інспектором Уманського РВ винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію та визначено необхідність з`явлення засудженим ОСОБА_4 1, 2, 3 та 4 понеділки кожного місяця.

Після цього, представником органу пробації до суду не направлялося додатку до подання щодо вчинення інших порушень засудженим чи не з`явлення у визначені дні реєстрації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Таким чином, скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є можливим лише за наявності умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також обставин, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Поведінку засудженого не можна розцінювати як грубе та систематичне порушення умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також як невиконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, оскільки нових злочинів в період іспитового строку він не вчиняв, не притягувався до адміністративної відповідальності, працевлаштувався, вступив до вищого навчального закладу та за місцем роботи, навчання та проживання характеризується позитивно. Відбуваючи покарання періодично не з`являвся на відмітки, але в подальшому, самостійно з`являючись у визначені наступні дати для відміток, надав пояснення з приводу неявок та зазначав про причини своєї неявки.

Отже, достатніх відомостей, які б беззаперечно вказували на свідоме ухилення ОСОБА_4 від виконання покладених на нього судом обов`язків матеріали подання та особової справи не містять

Таким чином, в матеріалах справи судом не встановлено достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували в даному випадку небажання засудженого стати на шлях виправлення та вказували на наявність беззаперечних підстав для направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.

На думку суду, викладені у поданні факти неявки на відмітку до органу з питань пробації, самі по собі не можуть розцінюватися як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення, тому допущені ним факти невиконання покладених судом обов`язків суд розцінює як незначні, а пояснення засудженого, як підтвердження розуміння необхідності виконувати покладені судом обов`язки, що дає підстави суду розцінити це як намір подальшого виправлення без ізоляції від суспільства, тобто без скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Аналізуючи суть і причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_4 вироком суду, з урахуванням встановлених при розгляді подання обставин, характеристики особи засудженого та його ставлення до виконання обов`язків, суд вважає, що викладені в поданні обставини не є беззаперечними та достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого, а в матеріалах особової справи відсутні достатні дані, які б безумовно свідчили про небажання засудженого ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 164-166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Уманського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1