Справа №: 398/2981/25
провадження №: 1-кс/398/997/25
УХВАЛА

Іменем України

"16" липня 2025 р. м. Олександрія

Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000757 від 29.04.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою суду за клопотанням прокурора Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_4 на електросамокат «Pulse» S034 марки «Freego ES-08S v4.6», серійний номер 56094, який належить йому на підставі інвойсу №JR20230404RAV1 від 04.04.2023 року та був викрадений невідомою особою. Клопотання обгрунтовує тим, що він є внутрішньо переміщеною особою з м.Попасна Луганської області і підприємницька діяльність, а саме, шеринг електросамокатів, це єдине джерело доходів для нього та його родини.

Заявник у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не зявились, причини неявки не повідомили, будь-яких заяв та клопотань не подали.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання представника та додані до нього документи, приходить до такого висновку.

З матеріалів заяви вбачається, що у провадженні слідчого відділення Олександрійського РВП Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000757 від 29.04.2025 року.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

Відтак, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що на підтвердження викладених вимог, не долучено копію ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на вказане майно, а наведені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

Враховуючи те, що на підтвердження даних вимог до матеріалів клопотання не долучено копії ухвали про накладення арешту, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити, чи взагалі накладався арешт на майно, зазначене у клопотанні, як і підставність для його скасування.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки особою, що звернулась із клопотанням, на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено факту накладення арешту та не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в його застосуванні відпала потреба.

Враховуючи вище викладене у задоволенні клопотання слід відмовити.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що заявник не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.170 - 174,376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000757 від 29.04.2025 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1