ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4644/20 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/741/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 грудня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 18 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005170 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 19 грудня 2011 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.3 ст.296, ч.1 ст.121, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

ВирокомДзержинського районного суду м.Харкова від 03 грудня 2024 року засуджено ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (з іспитовим строком 1 рік), з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 11 грудня 2019 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, разом з ОСОБА_9 , перебували у приміщенні ургентної палати №2 КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», розташованої за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 337-а, де перебувала на лікуванні дитина ОСОБА_7 .

Побачивши у палаті дитячого лікаря-хірурга ОСОБА_10 , ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , грубо, нехтуючи правилами поведінки у суспільстві, діючи умисно із хуліганських спонукань, не зважаючи на те, що в палаті знаходились неповнолітні діти, почали образливо висловлюватися нецензурною лайкою відносно ОСОБА_10 , а також погрожувати йому фізичною розправою, з метою його приниження в очах оточуючих.

Зрозумівши, що ОСОБА_10 не реагує на їх дії, ОСОБА_9 наблизився до нього і, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, виражаючи тим самим свою явну неповагу до суспільства, діючи умисно, з особливою зухвалістю, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком у ділянку обличчя зліва.

ОСОБА_10 , з метою уникнення подальшого конфлікту, вийшов із палати у коридор. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , не припиняючи свої хуліганські дії, направилися за ним, продовжуючи висловлюватися на адресу ОСОБА_10 нецензурною лайкою та погрожуючи йому фізичною розправою.

Перебуваючи у коридорі ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що своїми діями він грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим свою явну неповагу до суспільства, не реагуючи на зауваження медичного персоналу щодо припинення хуліганських дій, діючи умисно з особливою зухвалістю, знову підійшов до ОСОБА_10 і наніс йому один удар кулаком по голові справа, а саме у лобно-скороневу ділянку праворуч.

Після чого, ОСОБА_7 , не реагуючи на зауваження медичного персоналу припинення хуліганських дій, діючи умисно з особливою зухвалістю, підійшов до ОСОБА_10 і наніс йому один удар кулаком в обличчя, а саме у праву виличну ділянку.

ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , знаходячись у громадському місці, умисно порушували громадський порядок та спокій пацієнтів, які в той час перебували у лікарні, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки в суспільстві, діяли зухвало. Хуліганські дії ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які супроводжувалися особливою зухвалістю, продовжувалися приблизно дві години, що згідно довідки №01/1646 від 26.12.2019 наданої КЗОЗ «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» призвело до зупинення роботи приймального відділення лікарні протягом 2-х годин.

Хуліганські дії ОСОБА_9 супроводжувалися особливою зухвалістю, яка виразилася у спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а саме: синця на межі лобно-тім`яно-скроневої ділянки праворуч, який викликає незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за ступенем тяжкості, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з вказаним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню. Згідно вимог п.2 ч.7 ст.284 КПК України врахувати думку обвинуваченого та закрити кримінальне провадження за ч.2 ст.296 КК України на підставі ст.49 КК України.

В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, яке було вчинено 11 грудня 2019 року. Згідно ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, яким є злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України. Таким чином, з 11 грудня 2019 року до дня вступу вироку в законну силу, вже сплинули строки притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. У зв`язку з чим обвинуваченого належить звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_11 до початку судового розгляду подав заяву про проведення судового засідання без його участі та заяву та подав до суду заяву з проханням закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.49 КПК України та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні просив закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.3 ч.1 ст.49 КПК України та звільнити його від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор фактично не оспорює встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо застосування до обвинуваченого положень ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів виходить з наступного.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, ОСОБА_7 засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, яке вчинене 11 грудня 2019 року.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. У свою чергу злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України, з огляду на приписи статті 12 КК України (у редакції, яка діяла на момент його вчинення) є нетяжким злочином, оскільки найбільш суворим покаранням за його вчинення є позбавлення волі на строк до чотирьох років, а на момент розгляду справи в суді - кримінальним правопорушенням.

За змістом вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

Таким чином, з 11 грудня 2019 року до дня вступу вироку в законну силу закінчились строки давності щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, чому судом першої інстанції не було надано уваги та не з`ясовано думку обвинуваченого на застосування цієї правової пільги, а тому доводи прокурора про це в апеляційній скарзі є цілком слушними.

Відповідно до клопотання, наданого до апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закрити кримінальне провадження за ч.2 ст.296 КК України.

З огляду на викладене та з урахуванням вимог ч.1 ст.417, п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст.288 КПК України, належить скасувати оскаржуваний вирок за засудженням ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України та звільнити його від кримінальності відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 405, 407, 417,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.296 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4