Справа №567/776/25
Провадження №1-кп/567/106/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2025 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, фактично проживаючого АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, громадянина України, раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

встановив:

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим:

-11.03.2013 року Сніжнянським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки;

-08.10.2013 року Сніжнянським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.289, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сніжнянського міського суду Донецької області від 11.03.2013 та призначено остаточне покарання 5 років 2 місяці позбавлення волі. Звільнився 19.02.2019 по відбуттю строку покарання;

-14.02.2020 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі. Звільнився 12.01.2024 по відбуттю строку покарання

на шлях виправлення та перевиховання не став, та до зняття чи погашення судимості у встановленому законом порядку знову вчинив новий умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , діючи повторно, 16.02.2025, приблизно в обідню пору доби (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, неодноразово продовженого, зокрема станом на момент вчинення злочину, Указом Президента України від 14 січня 2025 року №26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_7 , таємно викрав електродвигун потужністю 4 кВт. з максимальною швидкість 3000 обертів за хвилину, який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Реалізувавши свій злочинний намір, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 4 433,00 грн.

Під час досудового розслідування між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури, якому на підставі ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000030 від 24.04.2025 ОСОБА_3 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 30.04.2025 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 470, 472 КПК України. Потерпілою надано письмову згоду на укладення такої угоди.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 30.04.2025, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років, із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилася, в поданій на адресу суду заяві підтвердила свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження угоди їй зрозумілі. Розгляд справи просить здійснювати без її участі.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечив, зазначивши, що його підзахисний свою вину у вчинені кримінальних правопорушень як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 468 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відноситься до тяжких злочинів, санкція якого не передбачає інших видів покарання, окрім позбавлення волі.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпілою надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виду і строку призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Покарання, яке узгоджене сторонами є достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст. 476 КПК України.

При цьому суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, які у даному кримінальному провадженні становлять 6361,20 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 475, 100, 122, 124 КПК України,

засудив:

затвердити угоду від 30.04.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 6361,20 грн.

Речові докази у справі електродвигун потужністю «4 кВт.», з максимальною швидкістю «3000 обертів за хвилину» - після вступу вироку в законну силу повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1