Справа № 456/1268/25
Провадження № 1-кп/456/311/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

участю : секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000718 від 17.08.2023, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підгірці Стрийського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_6 », одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 16.08.2023 близько 20:20, керуючи технічно справним автобусом марки «Mersedes Benz 1117», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним на зелений світловий сигнал світлофора з автоматичним режимом роботи регульованим перехрестям вулиці Болехівська та вулиці Успенська в м. Стрию Львівської області, порушив вимоги чинних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, а саме: Розділу 1 п. 1.5, Розділу 2 п. 2.3 б), д), Розділу 12 п. 12.3, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виявленні небезпеки для руху, зокрема, велосипеда марки «Україна» під керуванням ОСОБА_7 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та в порушення вимог Розділу 10 п. 10.1 та Розділу 11 п. 11.14 ПДР здійснював маневр повороту ліворуч з вул. Болехівська на вул. Успенська в м. Стрию Львівської області, якого він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для застосування своєчасного екстреного гальмування, в результаті чого допустив з ним зіткнення.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 згідно з висновком експерта отримав тупу поєднану травму тіла, яка супроводжувалась переломами кісток склепіння черепа, крововиливами під оболонки головного мозку, множинними переломами ребер та ключиці справа з гемопневмотороксом, що призвело до розвитку травматично-геморагічного шоку, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

В результаті ДТП потерпілий ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 16.08.2023 близько 20:20, керуючи технічно справним автобусом марки «Mersedes Benz 1117», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним на зелений світловий сигнал світлофора з автоматичним режимом роботи регульованим перехрестям вулиці Болехівська та вулиці Успенська в м. Стрию Львівської області, при виявленні велосипеда марки «Україна» під керуванням ОСОБА_7 , який здійснював маневр повороту ліворуч з вул. Болехівська на вул. Успенська в м. Стрию Львівської області, не вжив заходів для застосування своєчасного екстреного гальмування, в результаті чого допустив з ним зіткнення. Він усвідомлює, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася з його вини, так як він не вжив заходів до своєчасного екстреного гальмування при виявленні велосипеда марки «Україна» під керуванням потерпілого, в результаті чого допустив з ним зіткнення. Просить суд не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки він працює водієм ФОП « ОСОБА_6 », транспортний засіб є джерелом для його існування. Вину визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд кримінального провадження за його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить обрати йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі та права керування транспортними засобами.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так-званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч. 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - ч. 2, загибель кількох осіб - ч. 3; причиновий зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

За змістом закону порушення Правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільно небезпечних наслідків: заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху; в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України є вірною.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Також при призначенні покарання особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого щодо міри покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

За змістом п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює водієм ФОП « ОСОБА_6 », на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, позицію потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить обрати йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі та права керування транспортними засобами, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує думку прокурора та потерпілого, які просять не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання та не позбавляти його такого права, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, які просять суд не позбавляти такого права, оскільки керування транспортним засобом є його єдиним доходом і позбавлення такого права позбавить його можливості працювати водієм, враховуючи особу обвинуваченого, право суду на обрання додаткового покарання, передбаченого санкцією статті, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами з наступних підстав.

В судовому засіданні з показань обвинуваченого ОСОБА_4 та матеріалів справи встановлено, що обвинувачений працює водієм з пасажирських перевезень ФОП « ОСОБА_6 » з 15.02.2024 по даний час, стаж водіння з 1986 року, раніше не судимий, злочин вчинив з необережності, вину визнав повністю, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, керування транспортним засобом є єдиним засобом його доходу.

Враховуючи наведені обставини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, як пом`якшуючі обставини, та враховуючи, що керування транспортним засобом є єдиним доходом обвинуваченого, суд вважає за доцільне не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні експертиз у кримінальному провадженні, які складають 30897,86 грн, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки їх розмір підтверджений довідками експертної установи.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 368-371, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 30897,86 грн (тридцять тисяч вісімсот дев`яносто сім грн 86 коп.) на користь держави.

Скасувати арешт автобуса марки «Mersedes Benz 1117», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та велосипеда марки «Україна», накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.08.2023.

Речові докази: автобус марки «Mersedes Benz 1117», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; велосипед марки «Україна» повернути потерпілому ОСОБА_8 ; «DVD-R» диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1