Справа № 524/1472/25
Провадження № 1-кс/524/1240/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчої слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

УСТАНОВИВ:

10 лютого 2025 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_4 , у якій він просить скасувати постанову слідчої Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0001553 від 10 липня 2024 року.

Скарга зареєстрована судом 11 лютого 2025 року за № 5609/25 та протоколом розподілу справи між суддями від 11 лютого 2025 року передана для розгляду судді ОСОБА_6 .

Скарга мотивована тим, що оскаржувану постанову прийнято слідчим передчасно, без всебічного, повного, неупередженого дослідження усіх наявних доказів та обставин; вона є немотивованою.

Зокрема, зауважує, що мотивувальна частина постанови слідчого про закриття провадження у справі містить опис загальних обставин провадження із викладенням пояснень потерпілого ОСОБА_3 та представника ІНФОРМАЦІЯ_1 (головного спеціаліста командування) ОСОБА_7 стосовно справи, посилання на норми законодавства, а також інформацію про витребування у порядку статті 93 КПК України завірених копій: довідки військово-лікарської комісії від 14 червня 2024 року щодо ОСОБА_3 ; картки 3/1434 обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_3 , іменного списку військовозобов`язаних, призваних ІНФОРМАЦІЯ_2 та відправлених до складу команди НОМЕР_1 . При цьому, у мотивувальній частині оскаржуваної постанови не викладено обставин та доказів, які давали слідчому підстави для висновку про відсутність в діях службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 складу злочину, передбаченого частиною першою статті 146-1 КПК України, а також не зазначено переліку слідчих дій, проведених для встановлення обставин, які могли б свідчити про відсутність правопорушення в діях зазначених осіб.

З урахуванням зазначеного, скаржник посилається на те, що обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , належним чином не досліджені та не перевірені.

Ухвалою від 12 лютого 2025 року слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Полтавський апеляційний суд ухвалою від 30 квітня 2025 року скасував цю ухвалу внаслідок порушення вимог кримінального процесуального закону та призначив новий розгляд в суді першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 23 травня 2025 року скарга передана для розгляду судді ОСОБА_1 .

Ухвалою від 26 травня 2025 року слідчий суддя прийняв до розгляду скаргу ОСОБА_3 , витребував матеріали кримінального провадження № 0001553 від 10 липня 2024 року, розгляд справи призначив на 27 травня 2025 року, який за заявою представника скаржника відкладено на 03 червня 2025 року.

У судовому засіданні представник скаржника просив скаргу ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі, а слідча заперечувала проти її задоволення.

Слідчий суддя, вислухавши сторін, вивчивши зміст скарги, доданих до неї матеріалів, а також матеріали кримінального провадження № 0001553, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому КПК України порядку для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

За змістом частин першої, другої статті 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За правилами частини першої статті 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів (частина друга статті 84 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснювало досудове розслідування кримінального провадження № 0001553, внесеного до ЄРДР 10 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 146-1 КК України.

Постановою від 28 жовтня 2024 року слідча слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 закрила зазначене кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Ураховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, має з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 наголошував на тому, що під час досудового розслідування не було досліджено всіх обставин, зокрема: не взято до уваги, що ОСОБА_3 підлягав виключенню з обліку як військовозобов`язаний на підставі вироку суду щодо нього; не опитано свідків, які були очевидцями повідомлених заявником обставин, а саме, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; не з`ясовано обставин переміщення ОСОБА_3 спочатку до ТЦК та СП у ОСОБА_10 , а звідти до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, зауважив, що представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 не могла бути допитана як свідок у цій справі, оскільки не була присутня під час проведення мобілізаційних заходів щодо ОСОБА_3 .

Також адвокат звернув увагу на відсутність відомостей про отримання ОСОБА_3 повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , або притягнення його до відповідальності за порушення вимог законодавства про мобілізацію. Окрім того, зазначив, що допит ОСОБА_3 проведено без адвоката, щодо існування якого слідчому було відомо зі змісту ухвали слідчого судді.

Слідча ОСОБА_5 пояснила, що оскаржуваною постановою кримінальне провадження закрито, оскільки не було встановлено незаконних дій під час проведення заходів щодо мобілізації ОСОБА_3 , а останній не повідомив про наявність у нього підстав для відстрочки чи виключення з військового обліку, зокрема, щодо існування вироку стосовно нього, тому ця інформація нею не перевірялася; ОСОБА_3 було роз`яснено право на правову допомогу.

При цьому слідча даних щодо перевірки наявності підстав для доставки ОСОБА_3 до органів ТЦК та СП, зокрема наявності інформації у відповідних аналітичних системах про його розшук, не підтвердила, існування обєктивних причин неможливості проведення допиту осіб, які були очевидцями повідомлених заявником обставин, не повідомила.

Ураховуючи наведене, слідча без дослідження всіх обставин кримінального провадження закрила кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу злочину, передбаченого частиною першою статті 146-1 КК України.

Слідчий суддя не може погодитися з таким процесуальним рішенням слідчого та вважає його передчасним, а вжиті слідчим дії по розслідуванню кримінального провадження недостатніми для встановлення всіх обставин у справі.

Так, зокрема, слідча не надала оцінки обставинам наявності підстав для доставки ОСОБА_3 до органів ТЦК та СП та не здійснила допиту всіх свідків.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого від 28 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження не ґрунтується на повному досудовому розслідуванні, а висновок щодо закриття кримінального провадження не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим статтями 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно необхідності проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись статтями 2, 9, 40, 91, 223, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Скасувати постанову слідчої слідчого відділу Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 28 жовтня 2024 про закриття кримінального провадження № 0001553, внесеного до ЄРДР 10 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 146-1 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0001553, внесеного до ЄРДР 10 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 146-1 КК України, повернути органу досудового розслідування для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1