ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/388/25 Справа № 712/7756/24 Категорія: ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0002000 від 15.06.2024 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Єреван, Республіка Вірменія, громадянку Вірменії, вірменку, непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком в 2 роки,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2022, за яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 5 років із звільненням від його відбування з випробуванням, остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 11.02.2025, а на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 15.06.2024 по 10.02.2025 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2024 на паспорт громадянки України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_10 та перуку русявого кольору.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

У с т а н о в и л а :

За цим вироком ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 15.06.2024 о 12 годині 59 хвилин, перебуваючи в приміщенні салону краси «IMA BEAUTY SPACE», який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Остафія Дашкевича, 3, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно. З корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому неодноразово продовжений, зокрема Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024 з 14.05.2024 строком на 90 діб, діючи повторно, шляхом вільного доступу підійшла до столу, де лежала особиста сумка потерпілої ОСОБА_11 , дістала з неї гаманець, з якого викрала грошові кошти в сумі 8652 гривень, при цьому, з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки її дії викрито потерпілою ОСОБА_11 на місці вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.02.2025 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, призначивши їй менш суворе покарання, ніж визначив суд першої інстанції. Крім того просить зарахувати в строк відбутого покарання, термін її попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зазначає, що судом першої інстанції не дотримано вимоги ст. 9, 22, 95 КПК України, практики ВС, а також положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що призвело до ухвалення несправедливого вироку.

Зокрема судом порушено вимоги щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження та не враховано: що органом досудового розслідування її дії кваліфіковано як незакінчений злочин; показання потерпілої щодо обставин подій, які суперечать даним протоколу від 06.06.2024; те, що грошові кошти у неї вилучені не були, а доказів, які б вказували, що саме вона взяла їх із гаманця потерпілої, матеріали кримінального провадження не містять.

Звертає увагу на те, що захисник у цьому кримінальному провадженні був залучений лише по факту її доставлення в райвідділ поліції, що не узгоджується із висновками суду першої інстанції про те, що захисник перебував на місці події в салоні краси.

Також вказує на те, що її похилий вік 70 років, незадовільний стан здоров`я, незаподіяння будь-якої шкоди потерпілій є обставинами, що пом`якшують її покарання, знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину і дають підстави для призначення менш суворого покарання ніж визначив суд першої інстанції. Разом з цим судом, в порушення вимог постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінальних покарань», вказані обставини при призначенні покарання не враховані.

Крім того просить під час апеляційного розгляду повторно дослідити протоколи слідчих дій, переглянути диск, допитати потерпілу ОСОБА_11 , а у подальшому надати правильну юридичну оцінку наявним в матеріалах кримінального провадження доказам та прийняти справедливе судове рішення, в тому зважаючи на обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню при призначенні покарання.

В апеляційні скарзі від 03.04.2025 захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.02.2025 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та закрити кримінальне провадження.

Зокрема, посилаючись на вимоги ст. 2, 17, 22, 92, 373 КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталену практику Європейського Суду з прав людини, сторона захисту зазначає, що у цьому провадженні мало місце порушення права на захист ОСОБА_7 та незалучення перекладача на стадії досудового розслідування у порядку, передбаченому КПК України.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 є уродженкою м. Єреван Республіки Вірменія, громадянкою Вірменії, вірменкою, яка рідною мовою вважає вірменську. Разом з цим, всупереч ст. 42 КПК України органом досудового розслідування не виконано вимоги ч. 3 ст. 29 КПК України та не забезпечено ОСОБА_7 , яка не володіє державною мовою, перекладача.

Стверджує, що право підозрюваного, обвинуваченого користуватися послугами перекладача є обов`язковим та невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відсутність належного перекладу повідомлення про підозру та обвинувального акта у особи, яка не володіє мовою судочинства, позбавляє повноцінного права відстоювати свою позицію під час досудового розслідування, оспорювати фактичні обставини справи, визнані судом доведеними, висловлюватися щодо оцінки доказів та іншого через необізнаність у підозрі та пред`явленому обвинуваченні.

За наведених обставин, захисник вказує на те, що судовий розгляд щодо ОСОБА_7 не був справедливим через порушення права на захист, недостатню змагальність та порушення принципу рівності сторін, оскільки обвинувачена, не розуміючи мови, якою здійснюється кримінальне провадження, викладено повідомлення про підозру та обвинувальний акт, за відсутності їх належного перекладу, в суді першої інстанції перебувала у менш сприятливому становищі порівняно із стороною обвинувачення.

Також наголошує, що стороною обвинувачення не надано суду достатніх, необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо і у своїй сукупності, підтверджував би пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за наведених в обвинувальному акті обставин.

Додатково акцентує увагу на тому, що обвинувачена є особою похилого віку, пенсіонером, має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилась потерпіла ОСОБА_11 , яка в заяві від 10.04.2025 просила такий розгляд проводити без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку апеляційних скарг у повному обсязі, прокурора про законність, обгрунтованість рішення суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника до задоволення не підлягають, з огляду на таке.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви, та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими, перевіреними під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

У суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала частково, однак від дачі показань відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України.

Наразі в апеляційній скарзі ОСОБА_7 заперечує факт вчинення нею крадіжки грошових коштів з гаманця потерпілої, який, на її думку, не підтверджений будь-якими належними та допустимими доказами.

Незважаючи на зайняту обвинуваченою ОСОБА_7 позицію в частині заперечення факту вчинення крадіжки за обставин, встановлених та наведених у вироку суду першої інстанції, її винуватість підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції в їх сукупності, та наведеними у вироку доказами, зокрема, даними:

-показань потерпілої ОСОБА_11 про те, що 15.06.2024 близько 13 години вона знаходилася в салоні краси «IMA BEAUTY SPACE», розташованому в м. Черкаси по вул. Остафія Дашкевича, 3. Бачила, що в приміщення салону зайшла жінка, яку наразі вона знає як обвинувачену ОСОБА_12 , яка присіла на диванчик. Після чого вона перебувала в підсобному приміщенні, а коли з нього вийшла, обвинувачена запитала, де знаходиться вбиральня і вона її туди провела через зал, при цьому запитала, до кого вона прийшла, на що ОСОБА_12 рукою показала на майстра ОСОБА_13 , яка працювала. У подальшому вона знову повернулась до службового приміщення, а коли з нього виходила, побачила ОСОБА_12 , яка відверталася від її сумки, у сумці був відкритий гаманець, а у жінки в руках звернуті гроші. Вона зрозуміла, що це її гроші, які зранку вона перерахувала і поклала стопочкою, оскільки гроші, які тримала обвинувачена, були так само завернуті. Вона схопила ОСОБА_12 за руки та запитала: «А що ви це робите? Що у вас в руках?». На що жінка повідомила: «Я ничего не взяла, вот тут все твое», після чого поклала гроші на стіл біля її сумки. У подальшому обвинувачена почала хапати свої пакети та казати: «Отпусти меня, я ничего не взяла». Вона продовжувала тримати її за руку і сказала, що відпустити не може, буде викликати працівників поліції, оскільки вчинено злочин. Коли жінка її відштовхнула, вона побігла до вхідних дверей і притримала їх щоб остання не вийшла на вулицю, після чого викликала працівників поліції. Також потерпіла додала, що її сумка знаходилася в студії, клієнти до того місця не заходять, однак доступ до нього відкритий. Коли обвинувачена йшла до вбиральні вона проходила повз місце, де знаходилася сумка. У сумці було 8650 грн і це ті кошти, які були в руках обвинуваченої. Слідчі оглядали грошові кошти на місці події, рахували їх та переписували номери. Крім того зазначила, що коли обвинувачена прийшла в салон, на ній була перука з волоссям коричневого кольору, на перуці були окуляри і на обличчі також були окуляри. На момент вчинення ОСОБА_12 злочину в приміщенні салону, окрім неї та обвинуваченої, іще були: її клієнтка, майстер манікюру, яка працювала і інший майстер манікюру, яка перебувала в підсобному приміщенні. Уточнила, що грошові кошти в сумі 8650 грн, які намагалася викрасти обвинувачена, їй повернуті;

- протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.06.2024, згідно якого ОСОБА_11 повідомила про те, що 15.06.2024 близько 12 год 59 хв невідома особа жіночої статі здійснила крадіжку грошових коштів у сумі 8652 грн в приміщенні салону краси за адресою: АДРЕСА_3 , проте була затримана на місці події;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2024 з додатком до нього у виді довідки, згідно яких потерпіла ОСОБА_14 , за сукупністю зовнішніх ознак, а саме: формою обличчя, за поглядом, зачіскою та формою носа, впізнала ОСОБА_7 (фото № 3) як особу, яка вчинила крадіжку грошей у приміщенні салону краси, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколу огляду місця події від 15.06.2024 з таблицею зображень, згідно якого оглянуто приміщення салону краси, розташованого в АДРЕСА_3 , де на поверхні столу прямокутної форми чорного кольору з шухлядами, виявлено жіночу сумку білого кольору з гаманцем червоного кольору у великій кишені, а ліворуч від сумки грошові кошти в сумі 8652 грн, купюрами номіналом по 1000, 500, 200, 100, 50 та 1 грн., які сфотографовано та у подальшому вилучено з місця події;

- протоколу огляду предмету від 16.06.2024, яким зафіксовано огляд 34 купюр номіналом по 1000, 500, 200, 100, 50 та 1 грн, кожна з яких має ідентифікуючі номери, на загальну суму 8652 грн;

- протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 15.06.2024, згідно якого слідчим СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15 , в присутності потерпілої ОСОБА_11 , зняті та поміщені на CD-R диск дані відеозапису з камер відеоспостереження, які розташовані в приміщенні та назовні приміщення салону краси, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколу огляду відео від 16.06.2024 з додатком у виді диску лазерного зчитування на якому містяться файли «IMG_5589», «IMG_5548». При відкритті файлу «IMG_5589» встановлена наявність відеозапису, датованого 15.06.2024, який охоплює вулицю та центральний вхід до салону краси, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, 3. О 12 год 56 хв 59 сек відеозаписом зафіксовано особу жіночої статі (яка встановлена як ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), одягнуту в футболку сірого кольору, кофту з застібкою білого кольору, штани чорного кольору, взуття білого кольору, на голові наявні сонцезахисні окуляри білого кольору, яка в лівій руці тримає сумку та пакет коричневого кольору та прямує по вулиці, однак, зупинившись біля сходів, заходить в салон краси. При відкритті файлу «IMG_5548» встановлена наявність відеозапису, датованого 15.06.2024, який охоплює приміщення салону краси, розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, 3. О 12 год 58 хв 41 сек відеозаписом зафіксовано, як у це приміщення заходить ОСОБА_7 , яка прямує в дальній кут та до неї виходить ОСОБА_16 . У подальшому ОСОБА_16 вступає в діалог з ОСОБА_7 та вказує їй рукою на дальню кімнату, після чого остання зникає з кадру, а ОСОБА_16 прямує до підсобного приміщення. О 12 год 59 хв 49 сек ОСОБА_7 , вийшовши з дальньої кімнати та підійшовши до полички, забирає з неї сумку та пакет коричневого кольору, після чого прямує до столу на якому знаходиться сумка білого кольору, яка належить ОСОБА_16 , яку вона відчиняє та дістає з неї грошові кошти. У цей момент з підсобного приміщення виходить ОСОБА_16 , яка бачить, як ОСОБА_7 різко повертається до неї спиною. Після чого ОСОБА_16 забирає грошові кошти у ОСОБА_7 , які кладе на стіл, а у подальшому між ними починається конфлікт на грунті ситуації, яка виникла;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2024 з додатком до нього у виді довідки, згідно яких свідок ОСОБА_17 , за сукупністю зовнішніх ознак обличчя, формами голови та брів, зачіскою, впізнала ОСОБА_7 (фото № 4) як особу, яка викрала з гаманця майстра салону краси грошові кошти, проте була затримана на місці події;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2024 з додатком до нього у виді довідки, згідно яких свідок ОСОБА_18 , за сукупністю зовнішніх ознак, а саме: формою підборіддя та губ, за поглядом, зачіскою, впізнала ОСОБА_7 (фото № 4) як особу, яка 15.06.2024 близько 13 год перебувала в приміщенні салону краси, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки намагалась викрасти грошові кошти у майстра, проте була затримана на місці події;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2024 з додатком до нього у виді довідки, згідно яких свідок ОСОБА_19 , за сукупністю зовнішніх ознак, а саме: формою носа, губ та брів, зачіскою, впізнала ОСОБА_7 (фото № 1) як особу, яка 15.06.2024 близько 13 год зайшла в приміщення салону краси під виглядом клієнта, де намагалась викрасти грошові кошти, проте була залишена майстром на місці події до приїзду поліції;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2024 з додатком до нього у виді довідки, згідно яких свідок ОСОБА_20 , за сукупністю зовнішніх ознак, а саме: формою обличчя, губ та брів, впізнала ОСОБА_7 (фото № 2) як особу, яка 15.06.2024 близько 13 год зайшла в приміщення салону краси, де з гаманця майстра викрала гроші, проте була затримана на місці події до приїзду поліції;

- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.06.2024, згідно якого 15.06.2024 о 13 год 30 хв, у присутності захисника ОСОБА_8 , в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 затримано в приміщенні салону краси, розташованого в АДРЕСА_3 . Під час затримання ОСОБА_7 , у присутності понятих, добровільно видала папорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 та перуку з русявим волоссям;

- протоколів огляду предмету від 16.06.2024 з фотозображеннями, згідно яких оглянуті перука жіноча, колір волосся русявий та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_1 , які були вилучені у ОСОБА_7 під час затримання.

Наведені докази колегія суддів визнає належними, допустимими, достатніми та такими, що поза розумним сумнівом підтверджують встановлені місцевим судом фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченої про те, що вона грошові кошти потерпілої ОСОБА_14 не викрадала, були предметом перевірки та оцінки судом першої інстанції, про що у вироку містяться відповідні вичерпні висновки, з якими колегія суддів цілковито погоджується.

Те, що ОСОБА_7 перебувала в приміщенні салону краси «IMA BEAUTY SPACE», розташованого за адресою: м. Черкаси, вул. Остафія Дашкевича, 3, в інкримінований органом досудового розслідування період, узгоджується з показаннями потерпілої, протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками від 17.06.2024, даними відеозапису з камер відеоспостереження, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.06.2024 та стороною захисту не оспорюється.

Факт вчинення ОСОБА_7 закінченого замаху на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_14 в сумі 8652 грн підтверджується, сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення, в тому числі послідовними показаннями потерпілої, даними суду першої інстанції, згідно яких саме обвинувачена ОСОБА_7 15.06.2024 о 12 год 59 хв, перебуваючи в приміщенні салону краси, намагалась викрасти належні їй грошові кошти, однак нею такі дії були виявлені та припиненні. Підстав уважати, що потерпіла ОСОБА_14 обмовляє обвинувачену, не встановлено. Більш того показання потерпілої про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, узгоджуються з даними: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.06.2024, згідно якого ОСОБА_14 повідомила про крадіжку належних їй грошових коштів в сумі 8652 грн, вчинену невідомою особою жіночої статі, яка була затримана на місці події; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.06.2024, згідно яких потерпіла ОСОБА_14 , свідок ОСОБА_18 , свідок ОСОБА_19 , свідок ОСОБА_20 та свідок ОСОБА_17 за сукупністю зовнішніх ознак впізнали ОСОБА_7 як особу, яка 15.06.2024, перебуваючи у приміщенні салону краси, намагалась викрасти грошові кошти, однак була затримана; відеозапису камер відеоспостереження, якими зафіксовано, як ОСОБА_7 15.06.2024 заходить в приміщення салону краси, а у подальшому із сумки білого кольору потерпілої, що знаходиться на столі дістає грошові кошти, однак в цей час її помічає ОСОБА_16 , яка забирає ці кошти у обвинуваченої та кладе їх на стіл.

Та обставина, що грошові кошти ОСОБА_16 не були вилучені у обвинуваченої, а, на момент прибуття слідчої групи, перебували на столі біля сумки потерпілої, не спростовує пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення.

Зауваження обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що захисник у цьому кримінальному провадженні був залучений лише по факту її доставлення в райвідділ поліції, колегія суддів визнає необгрунтованими, такими, що суперечать протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.06.2024. Згідно цього протоколу ОСОБА_7 затримана у присутності адвоката ОСОБА_8 в приміщенні салону краси за адресою: м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, 3.

Колегія суддів визнає безпідставними посилання сторони захисту про порушення права на захист в частині незабезпечення на стадії досудового розслідування ОСОБА_7 , яка не володіє державною мовою, перекладача, зазначаючи про таке.

Статтею 29 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Згідно ч. 1 ст. 68 КПК України, у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

При цьому кримінальним процесуальним законом не регламентовано самого порядку залучення перекладача, зокрема не встановлено й безумовного обов`язку слідчого судді, суду, прокурора, слідчого самостійно (за відсутності відповідного клопотання з боку учасника провадження) його залучати.

Як неодноразово наголошував ВС, питання про дотримання вимог ст. 29 КПК України щодо залучення перекладача слід вирішувати у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи не призвело це до порушення рівності перед законом і судом (принципу «рівності можливостей») та несправедливості судового розгляду в цілому у розумінні положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановлено, що ОСОБА_7 є вірменкою та громадянкою Вірменії, яка понад 15 років проживає на території України, про що свідчать дані вимоги про судимість, згідно яких щодо останньої у різні проміжки часу застосовано різні запобіжні заходи починаючи з 2008 року, а також медична документація, датована різними періодами починаючи з 2012 року.

Крім того матеріали кримінального провадження містять копії вироків Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2013, Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2013 та від 15.12.2022, зі змісту яких вбачається, що перекладач Мікаєлян Лігії судом не призначався.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 затримана у присутності захисника ОСОБА_8 15.06.2024 о 13 годині 30 хвилин на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, що оформлено відповідним протоколом. Цим же протоколом затриманій ОСОБА_7 роз`яснено положення, зокрема передбачені п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України, про те, що вона має право користуватись рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави. Зі змісту протоколу вбачається, що ознайомившись з підставами затримання, правами і обов`язками затриманого ОСОБА_7 власноручно зазначила про те, що права, обов`язки та підстави затримання їй зрозумілі. Вказаний протокол підписано, у тому числі ОСОБА_7 та її захисником ОСОБА_8 .

З матеріалів кримінального провадження, досліджених судом першої інстанції, не вбачається будь-яких заяв чи клопотань ОСОБА_7 або її захисника ОСОБА_8 про необхідність залучення на стадії досудового розслідування перекладача, в тому числі про переклад на мову, якою володіє ОСОБА_7 процесуальних документів, зокрема повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обвинувального акта.

Під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення надано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 16.06.2024, згідно якого ОСОБА_7 у присутності захисника ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того ОСОБА_7 , як підозрюваній, роз`яснено її процесуальні права, в тому числі передбачені п. 18 ч. 1 ст. 42 КПК України про те, що вона має користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою володіє та користуватися послугами перекладача. При цьому, як в повідомленні про підозру, так і в окремій пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, зазначено, що права ОСОБА_7 роз`яснені та зрозумілі, під чим міститься підпис останньої.

З аудіозаписів підготовчого судового засідання від 28.06.2024 та подальших судових засідань від 08.07 та 01.08.2024 вбачається, що ОСОБА_7 розуміє українську мову, давала зрозумілі відповіді на поставлені їй українською мовою питання, хоча і російською мовою та не заявляла про нерозуміння мови судочинства та необхідність залучення до кримінального провадження перекладача. Таке клопотання обвинуваченою ОСОБА_7 заявлене лише 23.09.2024, у зв`язку з чим у кримінальному провадженні в статусі перекладача з української на російську мову, тобто мову, якою достатньо володіє обвинувачена, залучено завідувача кафедри слов`янської філології, зарубіжної літератури та методики навчання ЧНУ ім. Б. Хмельницького.

За таких обставин і враховуючи те, що а ні Мікаєлян Лігія, ні її захисник адвокат ОСОБА_8 під час досудового розслідування не вказували про необхідність залучення перекладача у вказаному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, або про переклад підозри, обвинувального акта мовою, якою володіє обвинувачена, у слідчого не було об`єктивних підстав для залучення перекладача за власною ініціативою.

Та обставина, що перекладач за клопотанням Мікаєлян Лігії брав участь у суді першої інстанції, обвинувачена отримала копію вироку російською мовою, лише підтверджує той факт, що під час досудового розслідування та розгляду провадження судом першої інстанції було забезпечено право на захист Мікаєлян Лігії, в тому числі користуватися послугами перекладача та захисника, а доводи сторони захисту про протилежне, наведених висновків не спростовують.

За змістом ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що його розгляд у суді першої інстанції проведений із дотриманням положень Глави 28 КПК України. Сторона захисту в цій справі реалізувала свої процесуальні права в тій самій мірі, що і сторона обвинувачення, тому у колегії суддів відсутні підстави стверджувати про порушення судом принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 порушує питання про повторний допит потерпілої ОСОБА_22 та дослідження протоколів слідчих дій з додатками. Разом з цим обґрунтування такого повторного дослідження доказів обвинуваченою фактично зводиться до необхідності надання їм апеляційним судом іншої юридичної оцінки, за відсутності будь-яких даних про те, що вони судом першої інстанції досліджені неповно або з порушенням кримінального процесуального закону, що, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду, не створює у суду апеляційної інстанції обов`язку досліджувати такі докази, оскільки протилежне, без дотримання принципів, закріплених у приписах зазначеної норми процесуального закону, може перетворити апеляційний перегляд судового рішення в повторний розгляд кримінального провадження по суті, що фактично нівелює принцип інстанційності судочинства.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного Мікаєлян Лігії покарання, колегія суддів виходить з вимог ст. 65 КК України про те, що воно призначається враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, яке, згідно ч. 2 ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що беруться до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до оскаржуваного судового рішення, при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, яка є громадянкою Республіки Вірменія, має реєстрацію в Республіці Вірменія, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштована, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судима за вчинення умисного злочину. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Наведене давало суду підстави для призначення Мікаєлян Лігії мінімального покарання у виді позбавлення волі, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з дотриманням положень ст. 68 КК України.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 злочин у даному провадженні вчинила під час відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2022, остаточне покарання їй призначено з урахуванням положень ст. 71 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, як за санкцією частини статті, так і остаточного покарання, призначеного за сукупністю вироків, відповідає конкретним обставинам провадження, особі обвинуваченої, діям, за які її засуджено, наслідкам протиправної діяльності і, на думку колегії суддів, є необхідним, достатнім, справедливим, таким, що слугуватиме перевихованню Мікаєлян Лігії та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Пенсійний вік Мікаєлян Лігії та незадовільний стан здоров`я, підлягають врахуванню при призначенні останній покарання, однак не дають підстави для його пом`якшення, з огляду на те, що таке покарання призначене в мінімальних межах, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставин, за яких обвинувачена ОСОБА_7 за станом здоров`я позбавлена можливості відбувати призначене їй покарання у виді позбавлення волі, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Інших обставин, які мають бути враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання або можуть бути враховані як пом`якшуючі, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

Те, що вчиненим ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням не заподіяно шкоди, так як воно було припинено потерпілою, не впливає на ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею тяжкого злочину.

Щодо неможливості призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегія суддів зауважує про таке.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання і настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті стає недоцільним і несправедливим.

Зважаючи на невстановлення в кримінальному провадженні двох і більше пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, відсутні правові підстави для застосування щодо неї положень ст. 69 КК України.

За наведених обставин, звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, суперечитиме положенням ст. 75 КК України, якими, зокрема передбачена можливість такого звільнення при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 щодо зарахування їй у строк відбутого покарання терміну попереднього ув`язнення з розрахунку один день такого ув`язнення за два дні позбавлення волі, є безпідставними.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводилось з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України від 18.05.2017 № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017, ч. 5 ст. 72 КК України викладено у новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинила 15.06.2024, тому під час зарахування попереднього ув`язнення у строк відбутого покарання з розрахунку день за день, суд обгрунтовано керувався положеннями ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII, що узгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 (справа № 663/537/17, провадження № 13-31кс18).

Істотних порушень вимог процесуального законодавства, допущених судом першої інстанції, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в ході апеляційного перегляду не встановлено.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.02.2025 щодо ОСОБА_7 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати

у х в а л и л а :

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженою ОСОБА_7 в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді