Справа № 130/3010/21
Провадження №11-кп/801/866/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000214, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15 квітня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 червня 2025 року про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, неодруженої, працюючої у ТОВ «М`ясний майстер», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом обставини

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_9 обвинувачується за ч. 2 ст. 191 КК України, а саме у привласненні грошових коштів у сумі 25 273,74 грн за період з грудня 2019 року по лютий 2020 року під час перебування на посаді начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Станіславчик Вінницької дирекції АТ «Укрпошта».

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 червня 2025 року ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та закрито кримінальне провадження.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, у розмірі 14 758,46 грн.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Ухвала суду мотивована тим, що:

ОСОБА_9 обвинувачується за ч. 2 ст. 191 КК України та це кримінальне правопорушення нею вчинено у період з грудня 2019 по лютий 2020 року. Відтак з моменту вчинення кримінального правопорушення минули строки давності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, що є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 просить змінити ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 червня 2025 року через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить вказати у резолютивній частині ухвали, що ОСОБА_9 звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 14 758,46 грн віднести на рахунок держави.

У решті ухвалу залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, проте помилився у нормі закону, яка підлягає застосуванню, а саме п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та не указав її резолютивній частині ухвали;

місцевим судом під час вирішення питання щодо стягнення процесуальних витрат на залучення експерта порушено вимоги кримінального процесуального закону;

якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито, а відносяться на рахунок держави;

ініціатором проведення судових експертиз у цьому провадженні був орган досудового розслідування, відтак витрати на їх проведення не підлягають стягненню з обвинуваченої.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 просив справу розглянути у його відсутність, через поганий зв`язок.

Обвинувачена ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, про день час та місце апеляційного розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила.

Представник потерпілої особи АТ «Укрпошта» подав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України указані обставини не перешкоджають проведенню апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Суд правильно встановив підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та ці висновки суду в апеляційних скаргах не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині того, що ухвала суду першої інстанції є незаконною через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З аналізу указаної норми Закону слідує, що тривалість строків давності за кримінальним законодавством є диференційованою та залежить від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому звільнення від кримінальної відповідальності на підставах ст. 49 КК України допускається лише щодо окремого кримінального правопорушення.

Водночас у резолютивній частині ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області щодо ОСОБА_9 не указано кримінально правову норму Закону на підставі якої обвинувачену звільнено від кримінальної відповідальності.

З оскаржуваної ухвали слідує, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 191 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_9 , вчинено нею у лютому 2020 року.

Отже, на час постановлення ухвали минуло понад п`ять років.

Санкцією ч. 2 ст. 191 КК України, яка діяла на час вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, та підлягає застосуванню відповідно до вимог ст. 4, 5 КК України, передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права займати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд дійшов вірного висновку про необхідність звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, проте мав звільняти обвинувачену від кримінальної відповідальності із застосуванням п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, однак у мотивувальній частини оскаржуваної ухвали послався на п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Таке неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (незастосування закону, який підлягав застосуванню) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема: з витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів та експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

У цьому кримінальному провадженні витрати на залучення експерта при проведенні експертиз складають 14 758 грн.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21) зроблено висновок:

«якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту».

Установлено, що ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала експерта.

Ураховуючи, що суд першої інстанції дійшов висновку про закриття цього кримінального провадження, процесуальні витрати на проведення судових експертиз у сумі 14 758 грн не підлягають стягненню з обвинуваченої та покладаються на державу.

Недотримання місцевим судом норм ст. 126 КПК України є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині стягнення процесуальних витрат, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407, п. 3 ч. 1 ст. 409 є підставою для зміни ухвали при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та порушення норм кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 червня 2025 року про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 2 ст. 191 КК України змінити.

Указати у резолютивній частині ухвали про звільнення обвинуваченої ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 14 758,46 грн віднести на рахунок держави.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4