УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 161/7937/24

провадження №51-5513ск24

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчила касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року і

встановила:

ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 06 березня 2025 року касаційну скаргу засудженогоОСОБА_4 на вищевказані судові рішення через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК України залишено без руху і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання. Засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, вона повертається особі, яка її подала.

Також Суд, згідно з приписом ст. 20 КПК України, роз`яснив засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.

У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Касаційного кримінального суду, не усунув.

Зокрема, касаційна скарга засудженого так і не містить посилань на конкретну підставу, передбачену ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних рішень судів першої й апеляційної інстанцій, а також обґрунтування їх незаконності відповідно до ч. 2 ст. 438 цього Кодексу з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.

Засуджений знову не вказав, яких саме порушень допустився апеляційний суд та не мотивував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановленого апеляційним судом судового рішення.

Крім того, Касаційний кримінальний суд в ухвалі від 06 березня 2025 року звертав увагу засудженого на те, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Натомість, засуджений знову заперечує повноту судового розгляду при вирішенні справи по суті і постановленні судових рішень, правильність установлення фактичних обставин, не погоджується з оцінкою доказів, що не може бути предметом розгляду касаційного суду.

Також, наполягаючи на новому судовому розгляді засуджений не обґрунтовує необхідності цього, з огляду на іншу позицію сторони захисту під час апеляційного провадження та положень статей 404, 407 КПК України. Автор скарги не наводить доводів, які би свідчили, що порушені в апеляційній скарзі питання не були предметом розгляду суду апеляційної інстанції і не отримали відповідей.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна

із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.

Так, коли сторона вимагає скасування або зміни судового рішення, посилаючись на порушення, допущене під час кримінального провадження, вона має обґрунтувати не лише наявність такого порушення, але й надати доводи тому, як воно істотно позначилося на можливостях сторони відстоювати свою позицію у справі. Для цього сторона має продемонструвати, що вона під час кримінального провадження вжила заходів у межах процесуальних можливостей, наданих їй кримінальним процесуальним законодавством, для виправлення ситуації, що склалася внаслідок стверджуваного порушення.

Однак, всупереч вищевказаному засуджений ОСОБА_4 зазначених вимог процесуального закону не дотримався.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Слід зазначити, що у відповідності до приписів ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Отже, недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, не усунуто й не додержано ст. 427 КПК України, що стає на заваді відкриттю касаційного провадження.

Що стосується клопотання засудженого про зупинення виконання вироку суду, то колегія суддів зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 430 КПК України таке питання вирішується лише після відкриття касаційного провадження.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

постановила:

касаційну скаргу засудженогоОСОБА_4 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2024 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року, а також додані до неї матеріали, повернути особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3