Провадження № 1-кс/643/4125/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025

Слідчий суддя Салтівський районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Салтівського районного суду міста Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 - про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0838 від 17.07.2024, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді 25.07.2025 з клопотанням звернувся вказаний представник, який повідомив, що під час розслідування зазначеного кримінального провадження вилучено належний його клієнтові мобільний телефон iPhone 15 Pro Мах серійний номер НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 з номером телефону НОМЕР_4 . Представник вказав, що ОСОБА_5 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні та взагалі не має до нього відношення, його телефон не може бути речовим доказом, тому арешт накладено необґрунтовано, у зв`язку з чим прохає його скасувати.

Представник у судове засідання не з`явився.

Представники сторони обвинувачення до суду не з`явилися, слідчим подано заяву, з якої вбачається, що телефон має статус речового доказу у кримінальному провадженні, з ним проводяться слідчі дії, перебіг яких ускладняється наявністю великої кількості інформації на іноземній мові.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з приписами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Віднесення майна до речових доказів, на даній стадії кримінального провадження є виключною дискрецією сторони обвинувачення. Відповідне процесуальне рішення не є предметом самостійного оскарження у порядку, передбаченому главою 26 КПК України. Більш того, оцінюючи відповідне процесуальне рішення у контексті обґрунтованості арешту майна, слідчий суддя не може не погодитися, що предмет, що має інформацію, яка стосується предмету доказування у кримінальному провадженні, обґрунтовано віднесено до категорії речових доказів. На переконання слідчого судді, дострокове скасування арешту навіть у частині правомочностей власника щодо володіння та користування створить реальні ризики: знищення або пошкодження майна; зміни його фізичних властивостей, що унеможливить проведення експертиз.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до вимог статей 131, 132 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який може застосовуватися виключно за наявності правових підстав, визначених цим Кодексом, та за умови дотримання принципу пропорційності.

У даному випадку сторона обвинувачення довела наявність достатніх підстав вважати, що вилучений мобільний телефон iPhone 15 Pro Max, серійний номер НОМЕР_1 , imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , із сім-картою з номером телефону НОМЕР_4 , відповідає критеріям речового доказу, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки містить інформацію, що може бути використана для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Доводи представника про те, що власник майна не має процесуального статусу у кримінальному провадженні та взагалі не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки арешт майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи. Вирішення питання про можливу непричетність власника майна до кримінального правопорушення виходить за межі предмету розгляду даного клопотання.

Крім того, процесуальне рішення слідчого щодо визнання речовим доказом мобільного телефону не є предметом самостійного оскарження, а при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя перевіряє лише наявність достатніх підстав для висновку, що майно відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, та чи існує необхідність у забезпеченні його збереження.

На переконання слідчого судді, наявні матеріали підтверджують, що збереження вказаного телефону як речового доказу можливе лише за умови застосування арешту, оскільки його повернення власнику створить реальні ризики знищення, пошкодження або зміни інформації, яка на ньому міститься, що унеможливить проведення необхідних експертних досліджень та може призвести до втрати доказового значення майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання представника про скасування арешту майна є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 - про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0838 від 17.07.2024 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1