КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/6480/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3126/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 рокучастково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке подане у кримінальному провадженні №0000121, внесеному до ЄРДР 06.12.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, з можливістю внесення застави.

Визначено, що ухвала слідчого судді діє протягом 60 діб до 24.05.2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 грн. та надано можливість йому або іншій особі внести кошти на рахунок для внесення застави Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві.

Зазначено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У відповідності до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення вищезазначеної суми застави, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення під вартою, в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- не відлучатись з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави визначено термін дії обов`язків,покладених судом,протягом 60 діб, до 24.05.2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 28.03.2025 року у справі 759/6480/25.

На обґрунтування апеляційної скарги, захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, через що підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Органом досудового розслідування є слідче управління ГУНП Київської області.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, ГУНП Київської області, структурним підрозділом якого є слідче управління ГУНП Київської області, зареєстроване і знаходиться за адресою вул. Володимирська, 15, м. Київ, що в юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва.

Відтак, сторона обвинувачення мала звертатися з клопотанням про обрання запобіжного заходу виключно до Шевченківського районного суду міста Києва.

Апелянт посилається на те, що територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ. Про це зазначив Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 607/16332/20.

Вказує, що встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини.

Зазначає про те, що чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, - а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Таким чином, територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

На думку захисника, розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу відбувся з істотним порушенням права на захист.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд, до якого прибув або доставлений підозрюваний, обвинувачений для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, зобов`язаний роз`яснити його права.

Слідчий суддя взагалі проігнорував вищевказану норму, підозрюваному ніяких його прав не роз`яснив, чим істотно порушив право підозрюваного на захист.

Також захисник посилається на те, що розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу здійснено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, в судовому засіданні слідчий суддя не встановив особу підозрюваного, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Крім того, слідчий суддя всупереч вимогам ч. 2 ст. 345 КПК України, не з`ясував, чи зрозумілі підозрюваному і його захисникам їх права та обов`язки і не роз`яснив їх, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону і права на захист.

Захисник вважає, що слідчий суддя проігнорував вимоги ч. 1 ст. 178 КПК України та не оцінив в сукупності всі обставини.

Тим самим слідчий суддя істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону і права на захист.

Захисник вказує і на те, що слідчий суддя проігнорував і не розглянув клопотання сторони захисту.

Так, в судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявляв клопотання: надати оцінку вагомості наданих стороною обвинувачення доказів.

Слідчий суддя вказане клопотання не розглянув і не відобразив його в оскарженому рішенні, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону і права на захист.

За таких обставин слідчий суддя діяв поза межами своєї компетенції, діяв не на основі норм права і не із визначеною судовою процедурою, що виключає поняття суду.

З огляду на викладене вище, ухвала є явно незаконною через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і права на захист.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А) проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 06.12.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

28.03.2025 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке подане у кримінальному провадженні №0000121, внесеного до ЄРДР 06.12.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_12 обіймає в ІНФОРМАЦІЯ_2 посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто є службовою особою.

ОСОБА_12 , перебуваючи на посаді спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою особистого незаконного збагачення, усупереч вищевказаним нормативно-правовим актам, вирішила стати на злочинний шлях, вчинивши корупційний злочин за наступних обставин.

На початку лютого, але не пізніше 08.02.2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, до службової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 для постановки на військовий облік звернувся ОСОБА_13 , якому під час телефонної розмови ОСОБА_12 повідомила про необхідність особистої зустрічі для обговорення даного питання.

Реалізуючи свій злочинний умисел 08.02.2025 року, близько 12:00 години неподалік колишнього супермаркету «АШАН» в Подільському районі м. Києва, за попередньою домовленістю ОСОБА_12 зустрілася з ОСОБА_13 , під час чого, використовуючи своє службове становище, в ході особистої зустрічі повідомила ОСОБА_13 , що для уникнення проблем з мобілізацією, вона за грошову винагороду в розмірі 4000 доларів США може допомогти з отриманням волонтерського посвідчення «МАВКА» та посвідчення журналіста редакції «Преса України», а також за грошову винагороду в розмірі 15000 доларів США може допомогти з постановкою до одного із ІНФОРМАЦІЯ_3 з подальшим отриманням військового квитка з відміткою про непридатність до військової служби. У відповідь на це ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_12 , що його цікавить постановка на військовий облік та отримання відповідних військово-облікових документів. Проте, ОСОБА_12 повідомила, що їй потрібно уточнити інформацію з приводу цього, та запропонувала подумати на рахунок свого вибору, після чого вона йому зателефонує та домовляться про зустріч.

Так, 12.03.2025 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_12 зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_13 та повідомила, що їм потрібно зустрітися цього ж дня, близько 15:00 години в ТРЦ «Квадрат», який розташований в Шевченківському районі м. Києва, та під час даної зустрічі буде присутній її знайомий, який повідомить всі умови для отримання військово-облікових документів про непридатність до військової служби, таким чином ОСОБА_12 як було встановлено органом досудового розслідування, з метою уникнення власного викриття та приховання своєї протиправної діяльності, яка була спрямована на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_13 , залучила до незаконної діяльності свого знайомого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_12 залучила до своєї протиправної діяльності ОСОБА_7 , розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_12 забезпечувала організацію виключення ОСОБА_13 з військового обліку за станом здоров`я по неіснуючій хворобі з подальшою видачею відповідного військово-облікового документа, а ОСОБА_7 виступав у ролі пособника, який сприяв в отриманні військового квитка про непридатність до військової служби та в одержанні ОСОБА_12 неправомірної вигоди.

Під час наступної зустрічі, яка відбулась цього ж дня, 12.03.2025 року, ОСОБА_13 прибув до вказаного місця зустрічі та направився до закладу швидкого харчування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де він зустрівся з ОСОБА_12 та через деякий час до їхньої розмови приєднався ОСОБА_7 , який під час розмови повідомив, що він допоможе з отриманням військово - облікових документів, в яких буде зазначено про непридатність до військової служби ОСОБА_13 , та для цього йому потрібно передати чітко визначений пакет особистих документів і для початку грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, після чого ОСОБА_13 буде отримувати від ОСОБА_12 або ж ОСОБА_7 відповідні вказівки.

У подальшому, 26.03.2025 року, приблизно о 17 год 00 хв, службова особа ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою отримання неправомірної вигоди за виключення ОСОБА_13 з військового обліку за станом здоров`я по неіснуючій хворобі з подальшою видачею відповідного військово-облікового документа, спільно з її пособником ОСОБА_7 зустрілася із ОСОБА_13 у ТЦ «НИВКИ» за адресою: м. Київ, вул. Данила Щербаківського, 58, для обговорення вказаних питань, та для уникнення власного викриття та приховання своєї протиправної діяльності покинула місце зустрічі, таким чином спрямовуючи свої дії згідно з розподіленими ролями між нею і ОСОБА_7 для безпосереднього отримання останнім неправомірної вигоди. Після чого ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_13 необхідність перенесення місця зустрічі до закладу швидкого харчування «МакДональдз» по вул. Іллєнка, 3, в м. Києві.

Під час вказаної зустрічі, яка відбувалась за адресою: м. Київ, вул. Іллєнка, 3, близько 18 год. 10 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу за сприяння в отриманні неправомірної вигоди ОСОБА_12 , діючи у співучасті з останньою у якості пособника, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення ОСОБА_12 шляхом отримання неправомірної вигоди, особисто отримав від ОСОБА_13 , який діяв під контролем правоохоронних органів, неправомірну вигоду у розмірі 5000 доларів (що еквівалентно 208 319,30 грн.) за сприяння в організації ОСОБА_12 виключення ОСОБА_13 з військового обліку за станом здоров`я по неіснуючій хворобі з подальшою видачею військово-облікового документа про непридатність до військової служби за станом здоров`я.

У той же день, 26.03.2025 року о 18 год 20 хв, після передачі громадянином ОСОБА_13 неправомірної вигоди ОСОБА_7 в розмірі 5000 доларів, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 затримано в порядку ст. 208 КПК України у приміщенні залу для відвідувачів закладу швидкого харчування «МакДональдз», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Іллєнка, 3, під час обшуку залу для відвідувачів, а також особистого обшуку ОСОБА_7 було виявлено та вилучено зазначені грошові кошти.

06.12.2024 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 06.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

12.03.2025 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 12.03.2025року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

14.03.2025 постановою прокурора у кримінальному провадженні вищезазначені кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000121 від 06.12.2024року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.332 КК України.

13.03.2025 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення (злочин) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 13.03.2025року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

13.03.2025 року постановою прокурора у кримінальному провадженні вищезазначені кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000121 від 06.12.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 368, ч.3 ст. 332 КК України.

27.03.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме:

- протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- протоколом затримання;

- протоколами допитів свідків;

- протоколами обшуків;

- іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

Статтею 183 ч. 1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є реальними та дійсними.

З огляду на викладене, слідчий у клопотанні просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у разі прийняття судом рішення щодо можливості застосування розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, враховуючи значний суспільний резонанс вчиненого ОСОБА_7 правопорушення, визначити розмір застави, передбачений ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме: 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень.

Крім цього слідчий просив встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_7 або іншою фізичною чи юридичною особою застави у сумі п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ОСОБА_7 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року частково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке подане у кримінальному провадженні №0000121 внесеному до ЄРДР 06.12.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, з можливістю внесення застави.

Визначено, що ухвала слідчого судді діє протягом 60 діб до 24.05.2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання, підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 грн. та наданоможливість йому або іншій особі внести кошти на рахунок для внесення застави Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві.

Зазначено, щопідозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У відповідності до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення вищезазначеної суми застави, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи;

- не відлучатись з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави визначено термін дії обов`язків,покладених судом, протягом 60 діб, до 24.05.2025 року включно, але в межах строку досудового розслідування.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджуються доказами, які додані до клопотання, а саме: протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом затримання; протоколами допитів свідків; протоколами обшуків; іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена у клопотанні та сумнівів не викликає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними, зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія суддів виходить із того, що ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість невідворотного у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), вбачається із того, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується), вбачається з того, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому ОСОБА_7 маючи певну підтримку серед близьких знайомих може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інші кримінальні правопорушення) вбачається із того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.

Ґрунтуючись на зазначеному, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання органу досудового розслідування, та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, визначив підозрюваному розмір застави, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що ймовірно вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, у якому він підозрюється, має високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості застосування запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається із матеріалів провадження, слідчий суддя, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Отже, сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та ненадання слідчим суддею оцінки вагомості наданих стороною обвинувачення доказів є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та даних про особу підозрюваного.

Посилання апелянта на характеризуючі дані підозрюваного приймаються колегією суддів до уваги, проте не спростовують висновків слідчого судді щодо існування вищезазначених ризиків у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 .

Посилання захисника на недоведеність неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, спростовується змістом оскаржуваної ухвали.

Під час апеляційного розгляду не знайшло свого підтвердження і посилання апелянта на те, що клопотання подане слідчим та розглянуто слідчим суддею з порушенням правил територіальної підсудності.

Так, у відповідності до п. а) ч. 1 ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є, серед іншого, слідчі підрозділи органів Національної поліції.

Як убачається із матеріалів судового провадження, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_15 визначено місця розташування та проведення досудового розслідування слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області, за адресами: м. Київ, вул. Воздвиженська, 2/1 (Подільський район), м. Київ, вул. Святошинська, 2-А (Святошинський район), а також: м. Київ, вул. Дегтярівська, 15-А (Шевченківський район) (а.с. 11).

При цьому, постановою заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_16 від 15.01.2025 року, місцем проведення досудового розслідування визначено місцезнаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції - Святошинський район міста Києва (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А) (а.с. 13-14).

З наведеного убачається, що клопотання слідчого у кримінальному провадженні № №0000121 від 06.12.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підлягає розгляду Святошинським районним судом міста Києва, а тому доводи апелянта у цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційної скарги оскаржувана ухвала слідчого судді вичерпала свою дію 24.05.2025 року.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.05.2019 у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4