Справа № 755/9736/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" липня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001682 від 17.05.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно різноробочим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.07.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки;

- 06.03.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

- 29.05.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці;

- 19.12.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 11.12.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

- 07.02.2020 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

- 30.08.2024 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- 20.05.2025 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, 71, 72 КК України до покарання у виді 2 років та 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив та знову вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 16.05.2025 приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи біля 1-го під`їзду будинку №5, що за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, у дворі побачив припаркований автомобіль марки Lexus, моделі NX 200t, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «БК УБКМ», яким на постійній основі користується ОСОБА_6 , який являється директором ТОВ «БК УБКМ», салон, багажне відділення, двері та вікна, якого були зачинені, що об`єктивно обмежувало та перешкоджало вільному доступу та незаконному потраплянню сторонніх осіб до майна, що знаходилось в салоні автомобіля, а отже і доступ до сховища, яке є володінням ОСОБА_6 , підійшовши ближче ОСОБА_3 , оглянув салон автомобіля та виявив на центральній консолі між водійським та пасажирським сидінням гаманець, та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось в автомобілі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднане з проникненням у інше сховище, ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, підійшов до припаркованого автомобіля марки Lexus, моделі NX 200t, д.н.з. НОМЕР_2 , та намагався відчинити водійські двері, не довівши свій злочинний умисел до кінця, останній пішов підшукувати предмет за допомогою якого зможе проникнути у салон автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в автомобіль, ОСОБА_3 , знайшовши предмет для подолання перешкоди, шляхом розбиття бокового вікна водійських дверей автомобіля марки Lexus, моделі NX 200t, д.н.з. НОМЕР_1 , незаконно проник до вищезазначеного транспортного засобу, що є сховищем, звідки таємно викрав шкіряний гаманець коричневого кольору, що належить ОСОБА_6 , який матеріальної цінності для потерпілого не становить, у середині якого знаходилось майно ОСОБА_6 , а саме грошові кошти в сумі 2 000 доларів США купюрами по 100 доларів кожна, що згідно офіційного курсу НБУ на день вчинення злочину становить 82 941 гривень 80 копійок; 300 євро купюрами по 50 євро, що згідно офіційного курсу НБУ на день вчинення злочину становить 13 914 гривень 93 копійки, а також грошові кошти в сумі 15 000 гривень купюрами по 1000, 500 гривень, декілька дисконтних карток.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 111 856 гривень 73 копійки.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи допитаним в судовому засіданні пояснив, що вину у вчиненні інкримінованого складу кримінального правопорушення визнає частково та вказав, що не погоджується з кваліфікацією злочину. Пояснив, що потерпілий ОСОБА_6 є його сусідом та вони перебували у приятельських відносинах. Вказав, що 16.05.2025 року близько о 21:00 год. він знаходився поблизу будинку за місцем свого проживання та побачив автомобіль, який належав потерпілому. Зазначив, що підійшов до автомобіля ближче та розбив його скло молотком (який він попередньо взяв з дому разом з іншими речами та інструментами). При цьому, станом на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння він перебував в стані алкогольного сп`яніння та не може пояснити власні дії, проте усвідомлював вчинюване. Вказав, що гаманця він не бачив та не викрадав його з автомобіля. Під час слідчого експерименту він повідомляв працівникам правоохоронного органу інформацію, котра не відповідає дійсності, оскільки на нього вчинявся моральний тиск. Після проведення слідчого експерименту він повідомляв правоохоронців про те, що в ході досудового розслідування надавав неправдиві покази, проте останні не відреагували на вказану інформацію. При цьому, він навмисно повідомив слідчому неправдиву інформацію про те, що розбивав скло транспортного засобу автомобільною свічкою запалювання та показав орієнтовне місце її знаходження під час проведення слідчого експерименту, щоб заплутати представників органу досудового розслідування. Він також повідомляв працівникам поліції про місце де він викинув гаманець, проте вказана інформація є вигаданою ним. Вказав, що йому відомо, що в подальшому гаманець потерпілого був віднайдений біля набережної. При цьому, під час вчинення кримінального правопорушення йому було відомо про те, що місце події фіксується камерами відеоспостереження. Вказав, що визнає вину в частині розбиття скла автомобіля та готовий відшкодувати потерпілому його вартість, проте крадіжку гаманця він не вчиняв. Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди визнає в повному обсязі.

Незважаючи на заперечення вини ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в повній мірі доведена показаннями потерпілого, безпосередньо допитаного в судовому засіданні.

Так, будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_6 надав у суді показання, з яких вбачається, що йому відомий обвинувачений ОСОБА_3 , оскільки вони проживають в одному будинку та є сусідами. При цьому охарактеризував обвинуваченого негативно. Вказав, що 16.05.2025 року близько о 21:00 год. у його автомобіля марки «Lexus», який був припаркований на подвір`ї будинку, спрацювала сигналізація, внаслідок чого він вийшов з будинку та побачив поблизу власного транспортного засобу ОСОБА_3 . При цьому він у нього запитав чи не чіпав останній його транспортний засіб, на що ОСОБА_3 відповів заперечно. При цьому вказав, що ОСОБА_3 перебував з явними ознаками алкогольного або наркотичного сп`яніння. Після цього він оглянув автомобіль, переконався у відсутності на ньому будь-яких пошкоджень та повернувся додому. Вказав, що через 30 хвилин у автомобілі знову спрацювала сигналізація, внаслідок чого він спустився на подвір`я будинку та при виході з під`їзду побачив ОСОБА_3 з молотком в лівій руці за спиною, який відразу почав втікати. Вказав, що він підійшов до автомобіля та побачив розбите бокове скло з боку водійського сидіння. При цьому в автомобілі був відсутній гаманець коричневого кольору, який він ненавмисно залишив на водійському сидінні автомобіля в цей же день після того як повернувся з дружиною з магазину. Вказав, що в гаманці були наявні грошові кошти в сумі: 2 000 доларів США, 3 000 Євро, 15 тисяч гривень, а також дисконтні картки. При цьому, дисконтні картки були повернуті йому працівниками правоохоронного органу після віднайдення гаманця. Вимоги цивільного позову підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, обгрунтовуючи позовні вимоги завданими, внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальними збитками та перенесеними моральними стражданнями.

При цьому, судом було прийнято відмову прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від допиту свідка сторони обвинувачення - ОСОБА_10 .

Також вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом, у порядку ст.ст. 358, 359 КПК України матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором для приєднання до матеріалів справи, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в системному зв`язку з показаннями потерпілого, які суд сприймав безпосередньо, а саме:

- протоколом огляду місця події від 16.05.2025 року (а.к.п. 95-96 Т. 1), проведеного на підставі заяви власника майна ОСОБА_6 (а.к.п. 94 Т. 1), з додатком - ілюстративною таблицею (а.к.п. 97-98 Т. 1), при дослідженні якого судом встановлено, що об`єктом огляду була відкрита ділянка місцевості, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 5. На вказаній ділянці розташований припаркований автомобіль марки «Lexus NX 200t», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль припаркований навпроти входу в парадне № 1, а саме навпроти металевих дверей коричневого кольору, які ведуть в технічне приміщення. Ліворуч від автомобіля невисокий паркан та за ним розташована зелена зона з насадженнями. Так, переднє ліве скло (водія) пошкоджено, а саме розбите. Під авто та біля водійського місця виявлені фрагменти розбитого скла, на водійському місці також. Всередині авто світла обшивка. Також на пасажирському та водійському сидіннях на килимах та під ними виявлені фрагменти скла. Інших пошкоджень не виявлено. Праворуч від автомобіля виявлено інший автомобіль червоного кольору, марки «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_3 , за ним розташований автомобіль синього кольору марки «Citroen C2», д.н.з. НОМЕР_4 . Під балконом другого поверху, що знаходиться праворуч від входу в парадне, виявлено камери відеоспостереження. При обробці автомобіля дактилоскопічним порошком, слідів не виявлено. На поверхні автомобіля Lexus виявлені краплі дощу. Так, власник автомобіля ОСОБА_6 повідомив, що виявив пошкодження скла з боку водійського сидіння та відсутність всередині авто на підлокітнику гаманця коричневого кольору, всередині якого було: дві тисячі доларів США, 300 Євро, п`ятнадцять тисяч гривень. В подальшому, з центральної консолі (підлокітника) було вилучено змив в паперовий конверт з наліпкою на ньому № NPU 1413023. На задньому сидінні авто та в багажнику виявлено речі власника транспортного засобу;

- протоколом огляду відеозапису від 23.05.2025 року (а.к.п. 105-106 Т. 1), об`єктом огляду якого був оптичний диск DVD-R (а.к.п. 104 Т. 1) на якому містяться відеозапис з мобільного телефону, наданий за заявою ОСОБА_10 (а.к.п. 103 Т. 1), під час перегляду якого встановлено, що зображення нечітке, кольорове, здійснене в нічний час, наявний звук. Ракурс зйомки здійснюється зверху вниз у двір будинку, де припаркований автомобіль білого кольору. Під час перегляду відеозапису встановлено силует чоловіка біля вказаного автомобіля, по звуку чутно, що він б`є (наявний стук) чимось по автомобілю або намагається розбити скло. При цьому особи, що здійснюють зйомку даних дій вказують «Знімай, дзвони швидко»;

- протоколом особистого обшуку особи, затриманої в порядку ст. 208 КПК України від 17.05.2025 року (а.к.п. 111-113 Т. 1), з додатком - оптичним носієм інформації (а.к.п. 114 Т. 1), а також протоколом огляду речей від 22.05.2025 року (а.к.п. 115 Т. 1), з додатком - фототаблицею (а.к.п. 116-117 Т. 1), при дослідженні яких встановлено, що із кишені штанів вилучені наступні речі: мобільний телефон VIAAN синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_5 , який поміщено до спеціального пакету PSP 1237686; банківські картки у кількості 7 одиниць (ПриватБанк: № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , UKRSIBBANK № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_11 ; А-Банк № НОМЕР_11 , НОМЕР_12 ), які поміщено до спеціального пакету № PSP 1237687; посвідчення водія НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та учнівський квиток НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_13 , які поміщено до спец пакету №PSP 1237689, особисті речі (металевий ланцюжок, наручний годинник, гаманець чорного кольору, пачку із цигарками), які поміщено до спец. пакету № PSP 1237690;

- протоколом огляду місця події від 17.05.2025 року (а.к.п. 133-134 Т. 1) з додатком - ілюстративною таблицею (а.к.п. 135-137 Т. 1) та протоколом огляду речей від 19.05.2025 року (а.к.п. 138 Т. 1), з додатком - фототаблицею (а.к.п. 139 Т. 1), при дослідженні яких судом встановлено, що об`єктами огляду були відкриті ділянки місцевості, які розташовані ліворуч від ресторану «River Grill», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Русанівська Набережна, 3а. За терасою вказаного закладу виявлено сходи, які виходять до набережної, де виявлено ділянку у вигляді асфальтованої доріжки з якої наявний спуск до води, а саме до річки Дніпро. В подальшому при детальному огляді води було виявлено місце біля води на цегляній площині, на якому знаходився гаманець. В подальшому вказаний гаманець оглядається більш детально. Гаманець вологий, у вигляді клатча, який застібається на кнопку на якому наявний напис «Baellery Lether» та гравіювання чоловіка. В середині гаманця наявний напис «Baellerry» та червона підкладка. Окрім того, всередині виявлено наступні речі: монети 50 коп., 5 грн., 10 Євро, посвідчення НОМЕР_25 на ім`я ОСОБА_6 , слухав заочної форми навчання НАДУ; картка «МЕТІНВЕСТ», картка «Золотий вік» постійного клієнта № НОМЕР_24, картка Smart Card Premium НОМЕР_15 , картка «ПриватБанк» НОМЕР_16 , зеленого кольору. В подальшому вказаний гаманець та речі в ньому поміщено до спец пакету № WAR 1081690;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.05.2025 року (а.к.п. 143-145 Т. 1), з додатками - фотознімком (а.к.п. 146 Т. 1) та накопичувачем інформації (а.к.п. 147 Т. 1), при дослідженні яких судом встановлено, що всі учасники слідчої дії - слідчого експерименту з метою перевірки та уточнення показів підозрюваного ОСОБА_3 зібралися за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 5. На місці за участю захисника, понятих, із застосуванням відеозапису підозрюваний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодився розповісти та показати при яких обставинах ним була вчинена крадіжка з автомобіля. Так, ОСОБА_3 повідомив, що 16.05.2025 року у вечірній час він перебував біля 1-го під`їзду буд. № 5 по вул. Ентузіастів в м. Києві, де був припаркований автомобіль білого кольору марки «Лексус», що належить його сусіду з парадного. Останній рукою вказав на місце праворуч від виходу з під`їзду. Вказаний автомобіль був припаркований капотом до будинку. В салоні він помітив залишений гаманець між водійським та пасажирським сидіннями та вирішив вчинити крадіжку. Так, за допомогою автомобільної свічки запалювання, яка була при ньому, він рукою декілька разів вдарив по вікну, яке знаходилося біля водійського сидіння та розбив його. Нахилившись в середину салону він викрав гаманець. Чи спрацювала сигналізація він не пам`ятає. В цей час, коли він в руці тримав гаманець, з парадного вийшов власник авто, у зв`язку із чим він заховав гаманець за спину. На запитання власника « ОСОБА_14 , що трапилося?» він сказав « ОСОБА_15 » та почав втікати. Відбігаючи він викинув предмет, яким скло (вказав напрямок куди кинув), потім побіг в напрямку та вздовж будинку АДРЕСА_2 . Вказує, що коли тікав був переляканий та мабуть в нього десь випав гаманець та він його загубив, при цьому де саме він точно не знає. В подальшому, близько через пів години, коли він хотів повернутися додому, був затриманий працівниками поліції. Свою вину у викраденні чужого майна визнає повністю та щиро розкаюється. Крім того, в ході проведення слідчого експерименту, на відстані близько 30 метрів від місця вчинення крадіжки, на землі в траві віднайдено предмет, яким підозрюваний ОСОБА_3 розбив скло та в подальшому викинув - автомобільну свічку запалювання з маркуванням «NGK», яку вилучено та упаковано в спеціальний пакет № ICR 0111414 (зроблено фотознімок);

- протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 20.05.2025 року (а.к.п. 151 Т. 1), з додатком - оптичним носієм інформації (а.к.п. 152 Т. 1), а також протоколом огляду відеозапису від 23.05.2025 року (а.к.п. 153-156 Т. 1), при дослідженні яких судом встановлено, що об`єктом огляду є оптичний диск DVD-R на якому містяться відеозаписи камер зовнішнього нагляду з магазину «Берег», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 5. При відкритті відеофайлу наявне чітке чорно-біле зображення, здійснене в нічний час, звук відсутній. Ракурс зйомки здійснюється зверху ліворуч від входу до 1-го парадного вказаного будинку, охоплює припарковані біля парадного автомобілі, зокрема частково 3-й дальній автомобіль білого кольору марки «Лексус». На екрані в лівому куті наявний цифровий покажчик дати: 16.05.2025. На фото 1, на 4 хв. 15 сек. запису зображено чоловіка, одягненого у темний одяг, на голові кепка, який вздовж будинку підходить до припаркованого автомобіля білого кольору. На фото 2, на 4 хв. 30 сек. запису зображено, що автомобіль «Лексус» білого кольору спрацювала та заблимала сигналізація та від нього швидко відходить цей же чоловік у кепці. На фото 3, на 12 хв. 15 сек. запису (час 21 год. 37 хв.) зображено, що з парадного на спрацювання сигналізації на вулицю вийшли чоловік (власник авто) та його дружина. Чоловік відкрив та закрив назад автомобіль. В подальшому, на 12 хв. 43 сек. запису зображено як до парадного знову повертається той чоловік, але вже без кепки та вітається з власником авто, можна зробити висновок, що вони знайомі чи сусіди. Потім власник авто з дружиною заходять в парадне, а цей чоловік лишається на дворі та сідає поруч на лавку. На фото 4, з 14 хв. 30 сек. по 16 хв. 12 сек. запису (час 21.42 год. 16.05.2025) зображено як цей же чоловік, який здоровався напередодні з власником автомобіля, знову підходить у кепці вздовж будинку до припаркованого автомобіля «Лексус», блимає сигналізація та він хоче зайти в парадне. В цей же час знову на вулицю виходить власник авто з дружиною та зустрічають чоловіка в кепці (який відводить праву руку за спину та щось ховає). На фото № 5 зображено як після нетривалої розмови чоловік у кепці, утримуючи в руці те, що ховав за спиною, тікає від власника автомобіля в напрямку буд. 3 по вул. Шамо в м. Києві, в подальшому на місце прибувають працівники поліції.

Також судом було досліджено інші надані стороною обвинувачення докази, які не доводять та не спростовують вчинення ОСОБА_3 , інкримінованого кримінального правопорушення та носять виключно процесуальний характер.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто даними письмовими доказами підтверджуються обставини вчинення злочину.

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.

В той же час, суд, керуючись вимогами ст. 85 КПК України, визнає неналежними доказами, протокол обшуку від 17.05.2025 року (а.к.п. 125-129 Т. 1), з додатками - оптичним носієм інформації (а.к.п. 130 Т. 1) та ілюстративною таблицею (а.к.п. 131-132 Т. 1), дозвіл на проведення якого надано ex post ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2025 року (а.к.п. 124 Т. 1), оскільки за результатом його проведення будь-яких речей та предметів, які становлять інтерес для досудового розслідування виявлено та вилучено не було.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Суд вважає заперечення обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини способом захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Аналізуючи твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що визнавальні покази були надані ним під час проведення слідчого експерименту, внаслідок тиску представників правоохоронного органу, суд приходить до наступних висновків.

Матеріали провадження не дають суду підстав ставити під сумнів детальне і ґрунтовне роз`яснення процесуальних прав, усвідомлення обвинуваченим внаслідок цього права мовчати і не свідчити проти себе, а також стверджувати про не забезпечення права на захист і правову допомогу, не справедливість кримінального провадження в цілому, що цілком узгоджується із правовою позицією, закріпленою у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 14.04.2021 року у справі № 288/1418/17.

При цьому доказів здійснення на обвинуваченого психологічного чи фізичного тиску під час проведення слідчого експерименту стороною захисту не надано. Коли особа небезпідставно заявляє про те, що вона була піддана жорстокому поводженню з боку суб`єктів владних повноважень, це вимагає проведення ефективного офіційного розслідування.

Водночас, для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести таке розслідування, заява має бути «небезпідставною». Особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати їм певне підтвердження або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, повідомити інформацію, що дасть можливість перевірити, чи не є заява безпідставною. Хоча доведення обґрунтованості заяви про погане поводження не може покладати на заявника надмірний тягар доведення, однак за відсутності будь-якої інформації, яку можливо перевірити, заява про погане поводження не може бути визнана «небезпідставною» і не створює обов`язку її розслідування (постанова колегії суддів Касаційного кримінального суду від 01.11.2022 року у справі № 344/2995/15-к).

Проте, в даному випадку стороною захисту не надано дійсних доказів здійснення тиску на обвинуваченого працівниками органу досудового розслідування, з метою здобуття доказів, дійсність яких є сумнівною. Окрім того, дані дії ОСОБА_3 суд розцінює як намагання дискредитувати орган досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, а тому такі заяви визнаються судом безпідставними в розумінні ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Більше того, сторона захисту не була позбавлена можливості оскаржити слідчому судді та суду дії та/або бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури, в порядку ст.ст. 303, 314-316 КПК України, а тому вказані твердження судом не беруться до уваги, з огляду на їх недоведеність та голослівність, у зв`язку із відсутністю доказового базису зловживань національними правоохоронними органами, які б могли бути предметом судового розгляду. У зв`язку із вищевикладеним, у суду відсутні підстави ставити під сумнів результати, отримані за наслідком проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому протокол проведення слідчого експерименту від 19.05.2025 року з додатками (а.к.п. 143-147 Т. 1) суд визнає належними та допустимими доказами, які в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження та показами потерпілого ОСОБА_6 підтверджують «поза розумним сумнівом» факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого складу кримінального правопорушення.

Тож суд, враховуючи докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи в частині перебігу подій зі слів обвинуваченого, враховуючи, зокрема, надані показання свідків та дані досліджених письмових доказів, за своєю суттю в цій частині сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Як наслідок, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в цій справі, у порядку ст. 94 КПК України, суд вважає, що наявні у провадженні докази та вище відображені в цьому судовому рішенні, які передбачені параграфами 3-5 Глави 4 указаного Кодексу, які суд сприймав, як такі, що містять у собі дані регламентовані ст. 91 КПК України, та визнав належними й допустимими, свідчать про те, що у ході судового розгляду встановлено фактичні дані, які у своїй сукупності вказують на те, що дійсно обвинуваченим було здійснено таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану.

Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 194 КК України, не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та встановленими в ході судового розгляду фактами. При цьому, вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України «поза розумним сумнівом» доводиться показаннями потерпілого, протоколом проведення слідчого експерименту від 19.05.2025 року та іншими доказами в їх сукупності. Тому з огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникнення до сховища, в умовах воєнного стану.

За таких обставин, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинуваченого суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях "Рінгвольд проти Норвегії" від 11 лютого 2003 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, "Абу Зубайда проти Литви" від 31.05.2018 року, а також "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" від 08.07.2004 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, проте з 11.03.2012 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: Розлади психіки і поведінки, внаслідок вживання наркотичних чи інших психоактивних речовин. Синдром залежності, раніше неодноразово судимий, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, не одружений, спосіб життя (працює неофіційно різноробочим), позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини четвертої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України більш суворим за даним вироком, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як ним самим так і іншими особами.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

В межах вказаного кримінального провадження потерпілим/цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, в якому він просив стягнути з обвинуваченого на його користь 131 288 грн. 33 коп. майнової шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 16 500 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

У п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Як передбачено у ч. 1 ст. 1166 ЦК, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Положення статей 127, 128 КПК, ст. 22 ЦК прямо вказують на те, що сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні не обов`язково має збігатися з розміром завданої злочином шкоди, вказаним в обвинуваченні, яке суд визнав доведеним.

Так, в ході розгляду вказаного кримінального провадження судом встановлено, що кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду в розмірі 111 856 грн. 73 коп., у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими, доведеним та підлягають повному задоволенню.

Разом із тим, цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлено вимогу про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_3 збитків, спричинених розбиттям скла автомобіля марки Lexus, моделі NX 200t, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 19 431 грн. 60 коп. Так, до матеріалів цивільного позову цивільним позивачем долучено копію рахунку-фактури № від 16.06.2025 року при дослідженні якого судом встановлено, що ремонт автомобіля марки Lexus, моделі NX 200t, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТОВ «БК УБКМ», з заміною скла загалом склав 19 431 грн. 60 коп. При цьому, судом із вказаного документу встановлено, що замовником та платником послуг по ремонту автомобіля було безпосередньо ТОВ «БК УБМК».

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

При цьому, відповідно до копії рішення № 1 засновника ТОВ «БК УБМК» від 05.08.2021 року директором вказаного підприємства було призначено ОСОБА_6 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами КПК та ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Неналежними сторонами в цивільному процесі будуть ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку. Неналежний позивач - це особа, якій не належить право вимоги по пред`явленому в суді позову.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2022 року у справі №607/14378/21.

Верховний Суд також зазначав, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі №910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі №910/12787/17).

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено ст.16 ЦК України.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі №523/4139/17 (провадження №14-328цс19) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (Велика Палата Верховного Суду, п.57 постанови від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17).

Водночас висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 травня 2018 року у справі №367/2271/15-ц (провадження №14-146цс18) зробила висновок, що суд повинен з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у позові з підстав його необґрунтованості.

Таким чином, як встановлено судом в ході судового розгляду власником автомобіля марки Lexus, моделі NX 200t, д.н.з. НОМЕР_1 , є ТОВ «БК УБМК», всі витрати по відновленню первинного стану автомобіля, внаслідок вчинення кримінального правопорушення було понесено вказаною юридичною особою, а ОСОБА_6 не було надано суду будь-яких підтверджуючих документів про те, що безпосередньо ним як фізичною особою було понесено вказані збитки. Відтак, право та інтерес позивача у даних позовних вимогах порушено не було, оскільки лише власник вказаного автомобіля (ТОВ «БК УБМК») може вимагати відшкодування завданих збитків. При цьому, ОСОБА_6 у даних правовідносинах може бути виключно представником вказаної юридичної особи, проте не набуває та не може перебирати на себе право вимоги на зазначені майнові права юридичної особи.

У зв`язку із тим, що у суду відсутнє процесуальне право та можливість замінити неналежного позивача у вказаному провадженні, у задоволенні зазначених вимог щодо відшкодування збитків, завданих автомобілю, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слід відмовити.

Щодо вирішення питання про стягнення з цивільного відповідача на користь цивільного позивача моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Цивільним позивачем в обгрунтування завданої моральної шкоди, яку останній оцінює в суму 50 000 грн., зазначається те, що протиправні дії цивільного позивача/обвинуваченого призвели до його душевних страждань, негативних думок, стану постійного стресу через вчинення щодо нього кримінального правопорушення, порушення звичних умов його проживання та членів його сім`ї, що виразилося у численних викликах до органів досудового розслідування, допитах, що негативно вплинуло на стан його здоров`я. Вказав, що ОСОБА_3 викрав грошові кошти, котрі збиралися на відпочинок та лікування членів сім`ї, які він забезпечити не зміг, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, що призвело до додаткових емоційних страждань та психоемоційної напруги.

Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди у зв`язку із злочином вчиненим відповідачем, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих злочином, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди.

Наданими суду документами позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Дана сума є дещо завищеною. Тому з урахуванням викладених обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 35 000 грн.

Щодо вирішення питання про стягнення з цивільного відповідача на користь цивільного позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Оплата праці адвоката є результатом відповідних домовленостей між адвокатом та його клієнтом і визначається договором про надання правової допомоги.

Відповідно до положень ст.ст.26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При дослідженні цивільного позову судом встановлено, що між потерпілим ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_7 12 червня 2025 року було укладено договір № 01-06/25 про надання правової допомоги. Відповідно до копії рахунку згідно договору вартість наданих адвокатом послуг становить 16 500 грн., які були сплачені потерпілим ОСОБА_6 , що підтверджується копією квитанції № 53. При цьому, адвокат ОСОБА_7 в ході розгляду кримінального провадження фактично надав потерпілому такі послуги: правничі консультації у сфері цивільного та цивільного процесуального права - 2 000 грн.; вивчення документів та доказів, підготовка правової позиції, узгодження позиції з клієнтом, збір доказів по цивільному позову - 2 000 грн.; підготовка цивільного позову, додатків до позову - 5 000 грн.; підготовка заяви про забезпечення позову та додатків до неї - 3 000 грн.; участь в судових засіданнях - 4 000 грн.; витрати на паливо - 500 грн.

При цьому, стороною захисту в ході судового розгляду не спростовані доводи про не співмірність судових витрат, у зв`язку із чим вказані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження вирішено, згідно положень ст. 174 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме з 16.05.2025 року 22 год. 00 хв. по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без зміни, продовживши тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Цивільний позов ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_17 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_18 , суму заподіяних матеріальних збитків у розмірі 111 856 (сто одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість) грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_17 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_18 , компенсацію заподіяної моральної шкоди у розмірі 35 000 (трицять п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_17 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_18 , витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2025 року на майно, яке було вилучено в результаті проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний телефон марки «VIAAN», синього кольору, imei2: НОМЕР_19 , imei2: НОМЕР_20 , imei: НОМЕР_5 ; банківські картки у кількості 7 одиниць: ПриватБанк № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , UKRSIBMANK № НОМЕР_21 на ім`я ОСОБА_11 , А-банк № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 ; посвідчення водія НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учнівський квиток НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_13 .

Речові докази у кримінальному проваджені:

- відеозапис, який було зафіксовано свідком ОСОБА_10 на власний телефон 16.05.2025 року, а саме факт спроби проникнення в автомобіль марки «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 ; компакт-диск DVD-R зі збереженим відеозаписом з камер спостереження магазину «Берег» щодо обставин крадіжки 16.05.2025 за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 5 - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки VIAAN синього кольору, імеі 1: НОМЕР_19 , імеі 2: НОМЕР_20 , імеі: НОМЕР_5 , поміщені до сейф пакету № PSP 1237686; банківські картки у кількості 7 одиниць: ПриватБанк № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_22 , UKRSIBBANK № НОМЕР_21 на ім`я ОСОБА_11 , А-банк № НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , поміщені до сейф пакету № PSP 1237687; посвідчення водія НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учнівський квиток НОМЕР_14 на ім`я ОСОБА_13 , поміщені до сейф пакету № PSP 1237689; особисті речі: металевий ланцюжок, наручний годинник, гаманець чорного кольору, пачка цигарок, поміщені до сейф пакету № PSP 1237690 - повернути власникам;

- гаманець коричневого кольору, з написом «Baellerry Genuine Leather»; посвідчення НОМЕР_25 Національної академії державного управління при президентові України на ім`я ОСОБА_6 ; банківську картку «ПриватБанк» бізнес № НОМЕР_23 ; візитну картку «Метінвест» на ім`я директора з продажів ОСОБА_16 ; 2 дисконтні картки ювелірної мережі «Золотий вік» та АЗС «Шелл», 3 монети - залишити у володінні ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а засудженим який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та іншим присутнім учасникам кримінального провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя