УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0007244 від 06.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007244 від 06.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_6 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 10 від 08.01.2025 року зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону школи індивідуальної підготовки.

Солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків.

Згідно до ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

У порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 23.01.2025 року близько 06 год. 40 хв. військовослужбовець за мобілізацією курсант 3 навчального взводу 3 начальної роти солдат ОСОБА_6 військової частини НОМЕР_1 діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, без поважних причин, з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , внаслідок чого вчинив самовільне залишення військової частини, час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 28.08.2025, тобто до моменту затримання у порядку ст. 615 КПК України.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 курсант 3 навчального взводу 3 начальної роти солдат ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того встановлено, що 08.06.2025 близько 16 год. 12 хв., перебуваючи в кафе «Дебі», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, проспект Коцюбинського, 43, підсів за столик до раніше йому невідомого ОСОБА_7 та між ними зав`язалась побутова розмова в ході якої ОСОБА_6 помітив на поверхні стола зазначеного кафе, мобільний телефон марки «Redmi Note» серії «13 Pro» блакитного кольору, який належить ОСОБА_7 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 08.06.2025 близько 16 год. 30 хв. Більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, повторно, з корисливих мотивів, користуючись нагодою, та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та ніхто його не зможе викрити, будучи підбурюваний жагою до легкої наживи, діючи таємно, скориставшись тим, що ОСОБА_7 заснув, взяв зі столу мобільний телефон марки «Redmi Note» серії «13 Pro» вартістю згідно висновку експерта 5629 гривень, після чого разом з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 5629 гривень.

Таким чином, солдат ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

29 серпня 2025 року про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, повідомлено: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, Станично луганського району, селище Вільхове, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого.

Станом на 28.08.2025 місцезнаходження ОСОБА_6 встановлено, та затримано в порядку аб. 10 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення;

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 ;

- висновком судової товарознавчої експертизи № 1586/25-21 від 15.07.2025;

- іншими доказами.

ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, ОСОБА_10 неодружений, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, не має постійного місця роботи та проживання, раніше судимий.

Таким чином, підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжких злочинів та ризиків визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просила клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 , який входить до групи прокурорів в рамках вказаного кримінального провадження, та слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали у повному обсязі, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні заявила, що підзахисний визнає підозру за ч.5 ст. 407 КК України, підозру за ч. 4 ст. 185 КК України не визнає, по суті клопотання поклалась на розсуд суду.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчими СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007244 від 06.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно підозри, оголошеної ОСОБА_6 , останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини вчинене військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 5 ст. 407 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (ч. 5 ст. 407 КК України), санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 185 КК України), санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_6 був призваний на військову службу за мобілізацією 08.01.2025, а вже з 23.01.2025 солдат ОСОБА_6 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, крім того, останній неодноразово судимий, зокрема за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, що свідчить про те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та має схильність до вчинення кримінальних правопорушень, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 177 КПК України.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 вину визнає частково, раніше неодноразово судимий, неодружений, дітей на утриманні не має, офіційного джерела доходу не має.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

За змістом ст. 131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід :тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, нормами вказаної статті встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилення від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин, умисно не виконував обов`язки, покладені на останнього у зв`язку з проходження воєнної служби в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину, в умовах воєнного стану, вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за які останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що запобігання ризикам, які були встановлені судом при розгляді даного клопотання можливе лише за умови ізоляції підозрюваного від суспільства.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкість в умовах воєнного стану, відомості про майновий та сімейний стан підозрюваного, стан його здоров`я, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, правову підставу для застосування виключного запобіжного заходу, а саме вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, а також, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, слідчий суддя приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження клопотання слідчого обґрунтоване та наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Вінницького РУП Головного Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 28.08.2025 по 26.10.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя