Номер провадження: 11-сс/813/1693/25
Справа № 523/8247/25 1-кс/523/5093/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000775, внесеного до ЄРДР 01 грудня 2024 року,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_10 , та продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.10.2025 включно, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із можливістю внесення застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу слідчого судді, в якій стверджує, що вона є необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак підлягає скасуванню з огляду на наступні обставини:

- слідчим суддею не враховано, що орган досудового розслідування не довів наявність в даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: усталена практика ЄСПЛ свідчить про те, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлена лише на підставі суворості можливого вироку, при цьому, на підтвердження ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду не наведено жодного реального факту; посилання органу досудового розслідування на існування ризику впливу підозрюваного ОСОБА_8 на свідків та експертів не підкріплені конкретними фактами або доказами, натомість, не надано жодних доказів того, що підозрюваний мав намір або здійснював такий вплив; заявлений органом досудового розслідування ризик вчинення іншого кримінального правопорушення спростовується тим, що ОСОБА_8 не має судимості, що свідчить про відсутність у нього кримінальної схильності або стійкого наміру до протиправної поведінки;

- слідчий суддя не врахував той факт, що ОСОБА_8 проходив військову службу, під час якої отримав бойове поранення - акубаротравму, внаслідок чого неодноразово проходив лікування, на теперішній час перебуває під медичним наглядом;

Посилаючись на зазначені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло з покладенням на нього додаткових обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а також зменшити розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який вимоги своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_10 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 12 КПК під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження, віднесено запобіжні заходи (п. 9 ч.2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до клопотання у проваджені СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000775 від 01 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (а.с.8-9 т.1).

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 15 травня 2025 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 червня 2025 року, до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.07.2025 року (а.с.126-128 т.1).

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 10.07.2025 року, відносно підозрюваного ОСОБА_8 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 14.08.2025 року

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 11.08.2025 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 5-и місяців, тобто до 14 жовтня 2025 року.

Оскільки в апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюється обґрунтованість пред`явленої підозри, апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу слідчого судді у цій частині та констатує, що підозра ОСОБА_8 , є обґрунтованою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Слідчим суддею була встановлена обґрунтованість заявлених стороною обвинувачення ризиків, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на експертів та свідків; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, щодо того, що наявні раніше ризики (1) переховування від органів досудового розслідування та/або суду, (2) незаконно впливати на експертів та свідків, 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - не зменшилися та продовжують існувати. Це обумовлено тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавленням волі на строк від 9-ти до 12-ти років з конфіскацією майна. Підозрюваний має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами провадження та, як наслідок, анкетними даними свідків, які підлягають безпосередньому допиту судом 1-ої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті, а також експертів, які проводять відповідні експертні дослідженні в даному кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_8 не має сталих соціальних зв`язків за місцем постійного проживання: він розлучений, офіційно не працевлаштований, не має легальних джерел доходу, тобто законних засобів для існування.

Слідчий суддя, базуючись на доводах сторони обвинувачення та наданих доказах, обгрунтовано дійшов висновку про збереження вказаних ризиків. Колегія суддів вважає, що сама по собі загроза суворого покарання, яке може бути призначено у разі доведення вини підозрюваного, є вагомим мотивом для ухилення від слідства та суду. Цей підхід узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де зазначено, що тяжкість злочинну є чинником, який свідчить про рівень суспільної небезпеки особи і дозволяє з високим ступенем ймовірності передбачити її подальшу поведінку.

Наведені факти не підтверджують обов`язковість вчинення підозрюваним певних дій у майбутньому, але вказують на реальну можливість їх вчинення. Сторона захисту під час апеляційного розгляду не надала переконливих доказів, які б стпростовували ці ризики.

Крім того, апеляційний суд враховує суспільний інтерес, який у цьому випадку, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Такий підхід відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній у п. 35 рішення у справі «Летельє проти Франції».

Тому, колегія суддів відхиляє аргументи щодо недоведеності продовження існування ризиків, наявність яких правильно встановив слідчий суддя.

Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, не спростовує висновки слідчого судді, оскільки з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється, його характеру та тяжкості, а також встановлених вище ризиків, не є достатнім для застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів сторони захисту про проходження підозрюваним ОСОБА_8 військової служби, участь у бойових діях, отримання поранень та наявність діагнозу - тривожно-депресивний розлад із інсомічним синдромом суд бере ці обставини до уваги. Водночас вони не свідчать про неможливість тримання підозрюваного під вартою, оскільки в умовах слідчого ізолятора він не позбавлений права на отримання кваліфікованої медичної допомоги. Посилання захисника на потенційне погіршення стану здоров`я підозрюваного не є достатньою підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення ефективності кримінального провадження. Із урахуванням наявних ризиків, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного. Інші альтернативні запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, навіть цілодобовий, не забезпечать досягнення цієї мети у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що продовження строку дії виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки суспільний інтерес, у даному випадку, переважає над принципом поваги до особистої свободи, незважаючи на презумпцію невинуватості.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо зменшення застосованої стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застави в якості альтернативного запобіжного заходу до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, колегія суддів зауважує на наступному.

Згідно із п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В даному випадку, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, пов`язаного із незаконним придбанням та зберіганням з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, майновий та сімейний стан підозрюваного, який розлучений та не працевлаштований, а також доведені органом досудового розслідування ризики, встановлений розмір застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є обгрунтованим і не є непомірним.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів, дотримуючись вимог ст. 404 КПК України, оцінивши у сукупності доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, а апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів зворотного. У зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін.

В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000775, внесеного до ЄРДР 01 грудня 2024 року,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4