УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року

м. Київ

справа № 493/1668/24

провадження № 51-2748ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 14 березня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 червня 2025 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК, і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Балтського районного суду Одеської області від 14 березня 2025 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено йому покарання за ст. 336 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 червня 2025 року вищевказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 був військовозобов`язаним та перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний придатним за станом здоров`я для проходження військової служби згідно висновку ВЛК від 19 липня 2024 року № 4/1424, не має підстав, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 02 серпня 2024 року з`явився згідно повістки до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відбуття військовозобов`язаних, які призиваються за мобілізацією, та відмовився від проходження військової служби.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить змінити оскаржувані судові рішення шляхом призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

На обґрунтування касаційних вимог захисник стверджує, що під час призначення ОСОБА_5 покарання місцевий суд належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу засудженого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, а також висновок досудової доповіді Подільського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, відповідно до якого виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих його членів. Вказує, що наявність цих обставин давали судам попередніх інстанцій підстави для застосування до ОСОБА_5 інституту звільнення від відбування покарання із випробуванням.

Мотиви Суду

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додані до неї судові рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ст. 336 КК в касаційній скарзі не оспорюються.

Сторона захисту не погоджується із тим, що суди у цьому провадженні не застосували до засудженого положення ст. 75 КК.

Визначення розміру покарання у конкретному кримінальному провадженні є реалізацією принципу справедливості у частині індивідуалізації кримінальної відповідальності. Обираючи той чи інший вид та розмір покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що під час призначення покарання ОСОБА_5 цей суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, відомості про особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання, а також досудову доповідь Подільського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, відповідно до якої виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих його членів. Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання, суд першої інстанції не встановив.

На підставі вищенаведеного місцевий суд дійшов висновку про можливість призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ст. 336 КК.

Колегія суддів вважає, що покарання у цьому розмірі є достатнім та необхідним для виправлення засудженого.

Суди попередніх інстанцій констатували, що в рамках цього кримінального провадження відсутні підстави для застосування ст. 75 КК.

Свої висновки суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтували відсутністю щирого, дієвого каяття та критичного осуду своєї поведінки засудженим, фактом тривалої збройної агресії рф та необхідністю кожного громадянина здійснювати захист Батьківщини.

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди врахували відомості щодо особи засудженого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення та дійшли правильного переконання про доцільність виправлення засудженого шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК.

Відтак вирок місцевого суду відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК, а ухвала суду апеляційної інстанції - вимогам ст. 419 КПК.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 14 березня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 11 червня 2025 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3