Справа № 724/1415/25
Провадження № 1-кп/724/68/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора

Дністровської окружної прокуратури: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин Чернівецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 від 24.04.2024, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могилівка, Герцаївського району Чернівецької області, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 23 квітня 2024 року не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії «В» та достатніх навиків в керуванні легковим транспортним засобом, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати власні дії, сів за кермо технічно не справного транспортного засобу марки «ВАЗ», моделі «21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , та порушуючи і не виконуючи вимог п. 2.3, 31.1, 31.4.1 (а), 31.4.5 (г), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які настали та вимог п. 1.5, 2.1 (а), 2.3 (б,д) вищевказаних Правил, які лише сприяли порушенню, що відбулося, розпочав рух по вулицях в с. Ярівка Дністровського району Чернівецької області, в напрямку с. Балківці, Дністровського району.

ОСОБА_4 приблизно о 10 год 30 хв їдучи по вул. Головній у с. Ярівка Дністровського району, керуючи вказаним транспортним засобом, зі швидкістю руху не менше 70-75 км/год, що перевищує допустиму 50 км/год, на автомобільних дорогах в межах населеного пункту, виконуючи маневр повороту, на дорозі з гравійним покриттям, не врахувавши дорожню обстановку та технічну несправність транспортного засобу, неправильно застосувавши прийом керування, проявляючи самовпевненість у своїх діях, пригальмовуючи автомобілем, при цьому внаслідок різного зчеплення коліс транспортного засобу з дорожнім покриттям, автомобіль почав рухатись в стані заносу та юзу, виїхав на ліве узбіччя, де відбулося його перекидання.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру транспортного засобу марки «ВАЗ», моделі «21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 відповідно до висновку експерта № 92-Н від 29.08.2024 спричинено тілесні ушкодження: закритий уламкові переломи правої та лівої сідничних кісток, правої та лівої лобкових кісток без зміщення; закритий перелом крижової кістки зліва, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. 2.3, 31.1, 31.4.1 (а), 31.4.5 (г), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, які настали та вимог п. 1.5, 2.1 (а), 2.3 (б,д) вищевказаних Правил, які лише сприяли вказаному порушенню та, які вимагають від водія:

п. 2.3 перед виїздом водій зобов`язаний перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

п. 31.1 Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації;

п. 31.4.1 (а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;

п. 31.4.5 (г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані та неошиповані, морозостійкі та не морозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів;

п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год;

п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснивши, що приблизно у квітні 2024 року, не маючи посвідчення водія, керуючи автомобілем ВАЗ 21063, у якому в якості пасажира перебувала його дружина ОСОБА_5 , рухаючись по вул. с. Ярівка Дністровського району, перевищуючи допустиму швидкість в межах населеного пункту, виконуючи маневр правого повороту, автомобіль почав рухатись у стані заносу та відбулось його перекидання. В результаті його дружина ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.

Прокурор у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Потерпіла не заперечувала проти такого порядку дослідження доказів.

Обвинувачений у судовому засіданні зазначив, що він повністю погоджується з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені у обвинувальному акті, не оспорює ці обставини та вважав недоцільним їх дослідити.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позицій, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» згідно яким суд повинен уникати зайвих формальностей у разі визнання особою своєї вини, при цьому забезпечуючи належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання відносно обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який проживає в с. Ярівка, Дністровського району, Чернівецької області, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Судом, відповідно до ст.66 КК України, прийняті до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Разом з цим суд не приймає до уваги таку обставину, що пом`якшує покарання, як добровільне відшкодування шкоди потерпілій, зазначеного в обвинувальному акті, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які підтверджують цю обставину, зокрема яку конкретно шкоду та яким чином обвинувачений відшкодував потерпілій.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Як вбачається зі змісту досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної Дністровським районним сектором №3 філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. Загальний ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 визначено як низький.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати, зокрема, наслідки, що настали, характер та мотиви допущених особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 просила призначити обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства.

З урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення, хоча й з необережності, та конкретних обставин його вчинення, обсяг та характер допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює; ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щирі переживання і каяття; відсутність обтяжуючих покарання обставин; доповідь органу пробації щодо низького ризику вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим, тому суд, вважає, що основне покарання для обвинуваченого слід призначити у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченою санкцією частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Разом з тим, з урахуванням особи обвинуваченого, думки потерпілої, яка не наполягала на його ізоляції від суспільства, його посткримінальна поведінка, наявність на утриманні малолітньої дитини, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, доповідь органу пробації відповідно до якого виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, тому приймає рішення відповідно до ст.75 КК України про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами (п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання, чи може бути до обвинуваченого застосоване додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, не зважаючи на те, що ОСОБА_4 не отримував посвідчення водія, суд застосовує висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладені у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, у яких суд касаційної інстанції вказав про можливість призначення судом додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

На переконання суду додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не обмежується лише вилученням посвідчення водія. Воно передбачає заборону на керування транспортними засобами на визначений строк і має ширший зміст. Головна мета такого заходу запобігання повторним правопорушенням. Незалежно від наявності у особи посвідчення водія, порушення нею правил дорожнього руху чи експлуатації транспорту становить загрозу для життя та здоров`я інших осіб. Саме тому в окремих випадках позбавлення права керування транспортними засобами є необхідним для запобігання можливим негативним наслідкам у майбутньому, а також для підвищення рівня суспільної свідомості щодо важливості дотримання правил дорожнього руху серед водіїв.

На підставі викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами у межах строку визначеного ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта внаслідок проведення експертизи в розмірі 3581,55 грн, які підтвердженні документально, підлягають стягненню з обвинуваченого в повному об`ємі на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення у виді арешту майна, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.04.2024 року у справі 724/1281/24 підлягають скасуванню.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, клопотань про його обрання під час судового провадження не надходило.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 124, 349 ч.3, 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування основного призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, і визначити йому іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.04.2024 року, на транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «21063», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Речові докази: транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Чернівецькій області, за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 4-в - повернути власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3581 (три тисячі п`ятсот вісімдесят одну) гривню 55 копійок.

Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_7