Номер провадження: 11-сс/813/1298/25
Справа № 522/7120/25 1-кс/522/3833/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2025 про арешт майна у к/п № 0000485 від 01.04.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000485 від 01.04.2025 було задоволено клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , поновлено строк на подання клопотання про арешт майна та було накладено арешт із забороною розпорядження та користування на автомобіль «Mercedes-Benz», реєстр. номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане 14.02.2025 ТСЦ 6841, на автомобіль «Ford Fusion», реєстр. номер НОМЕР_3 , власник ОСОБА_11 із забороною розпорядження та користування, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане 05.03.2024 ТСЦ 5150, із можливістю установленням подальшого місця зберігання за майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів № 6 за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що зазначені транспортні засоби мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для забезпечення їх збереження та проведення експертиз.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- прокурором не було наведено переконливих причин, які перешкодили йому подати до суду клопотання у строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України;

- обґрунтовуючи клопотання, прокурор не посилається на необхідність проведення будь-якої процесуальної дії з автомобілем «Mercedes-Benz», реєстр. номер НОМЕР_1 , до клопотання про арешт майна не долучалися будь-які постанови про призначення будь-яких експертиз;

- відповідно до відповіді на адвокатський запит директора ОНДІСЕ МЮ № 836/412-36-25/11-25 від 09.06.2025 автомобіль марки «Mercedes-Benz Е200» було оглянуто в рамках призначеної за матеріалами к/п №0000485 судової автотехнічної експертизи, відповідно до чого необхідність в додаткових дослідженнях зазначеного автомобіля у експерта відсутня. Вказана відповідь направлялася прокурору 09.06.2025;

- ОСОБА_12 не має жодного статусу у зазначеному кримінальному провадженні та не є учасником ДТП, відтак обмеження його права власності не є співрозмірним завданням кримінального провадження;

За таких обставин, представник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 20.06.2025 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про арешт автомобіля «Mercedes-Benz», реєстр. номер НОМЕР_1 , зобов`язати прокурора повернути автомобіль власнику.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив його задовольнити, натомість прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки суд не повідомив, із жодними клопотаннями не звертався.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію представника власника майнаОСОБА_6 , перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що вона зазначеним вимогам КПК України відповідає у повному обсязі з огляду на такі обставини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою накладення арешту на майно прокурор визначив необхідність його збереження.

У контексті доводів представника з приводу того, що ОСОБА_12 не має жодного статусу у зазначеному кримінальному провадженні та не є учасником ДТП, відтак обмеження його права власності не є співрозмірним завданням кримінального провадження, колегія суддів зауважує, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Постановою ст. слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_13 транспортний засіб «Mercedes-Benz», реєстр. номер НОМЕР_1 був визнаний речовим доказом.

Приписами ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, транспортний засіб «Mercedes-Benz», реєстр. номер НОМЕР_1 у повному обсязі відповідає критерію речового доказу.

Що стосується доводів представника власника майна з приводу того, що прокурором не було наведено переконливих причин, які перешкодили йому подати до суду клопотання у строк, передбачений ч.5 ст. 171 КПК України, апеляційний суд зауважує наступне.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.06.2025, було скасовано ухвалу слідчого судді від 08.05.2025 про арешт майна, а саме транспортних засобів, вилучених 30.03.2025 у к/п № 0000485 від 01.04.2025 за ч.1 ст. 286 КК України та клопотання про арешт майна, а саме транспортних засобів, вилучених 30.03.2025 повернуто прокурору-процесуальному керівнику у зазначеному к/п для усунення недоліків.

Підставою для повернення клопотання було його подання до суду із пропуском строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

У подальшому, прокурор повторно звернувся із клопотанням про арешт майна, в якому також порушував питання про поновлення строку, яке оскаржуваною ухвалою було задоволено.

Апеляційний суд, перевіряючи висновки слідчого судді в цій частині вважає їх обґрунтованими та додатково зауважує, що вирішення питання про поновлення строку у даному випадку відносить до дискреційних повноважень слідчого судді, які являють собою повноваження слідчого судді, які надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства та конкретних обставин справи

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчим суддею не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства та прав власника майна.

Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права осіб, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Що стосується доводів представника ОСОБА_6 з приводу того, що відповідно до відповіді на адвокатський запит директора ОНДІСЕ МЮ за № 836/412-36-25/11-25 від 09.06.2025 автомобіль марки «Mercedes-Benz Е200» було оглянуто в рамках призначеної за матеріалами к/п №0000485 судової автотехнічної експертизи, однак зауважує, що відповідно до зазначеної відповіді судова експертиза на той момент знаходилась на виконанні у судових експертів.

Відтак, апеляційний суд безумовно не може виключити наявність потреби для додаткового огляду автомобіля, відтак скасування арешту на теперішній час може перешкодити досягненню завдань кримінального провадження.

У цьому контексті колегія суддів також враховує, що згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на дному етапі досудового розслідування застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт мана є обґрунтованим.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Більш того, апеляційний суд враховує пояснення представника власника майна ОСОБА_7 про те, що він вже звернувся до слідчого судді, в порядку ч. 2 ст. 174 КПК України, з клопотанням про скасування арешту на автомобіль «Mercedes-Benz Е200», яке на теперішній час перебуває на розглядя в Приморському районному суді м. Одеси.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2025 про арешт майна, а саме транспортних засобів, вилучених 30.03.2025 у к/п № 0000485 від 01.04.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4