УХВАЛА

Іменем України

09.04.2025 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Питель О.В.;

секретар судового засідання Іщук А.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Жмеринського районного сектору № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області про вирішення питання про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бар Вінницької області; проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не одружений, не працює, особа з інвалідністю третьої групи, на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого,

УСТАНОВИВ:

До Барського районного суду Вінницької області з Жмеринського районного сектору № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області надійшло подання про приведення вироку Барського районного суду Вінницької області від 13.06.2024 відносно ОСОБА_1 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18.07.2024, що набрав чинності 09.08.2024. Подання мотивовано тим, що Законом внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує (декриміналізує) злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб які відбувають або відбули покарання, але судимість не знято і не погашено. Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно з ч. 2 ст. 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Згідно з вироком Барського районного суду Вінницької області від 13.06.2024, сума заподіяних збитків, завданих ОСОБА_2 , складає менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 2350,48 грн.

Учасники у судове засідання не прибули, про час розгляду подання були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд подання за їх відсутності.

Оскільки неявка учасників не перешкоджає розгляду подання, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання та, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана у ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду - засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Вироком Барського районного суду Вінницької області від 13.06.2024, ОСОБА_1 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 125 КК Українидо - одного року обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточе покарання у виді п`яти років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та певними обов`язками.

Відповідно до положень ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподатковуваний мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01.01.2022 складав 1240,50 грн (50 % від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 - 2481 грн). Тобто два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму у розмірі: 1240,50 х2=2481 грн.

Згідно з вироком Барського районного суду Вінницької області від 13.06.2024, сума заподіяних збитків, завданих ОСОБА_1 , становить менше 2481 грн, а саме 2350,48 грн.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_1 поширюється дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, ураховуючи те, що ОСОБА_1 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, засудженого ОСОБА_1 слід звільнити від покарання у виді п`яти років позбавлення волі, що призначене за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На пiдставі ст. 58 Конституції України, ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Жмеринського районного сектору № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Барського районного суду Вінницької області від 13.06.2024 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке особу засуджено.

Вважати засудженим ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк на підставі ч. 1 ст. 165 КВК України слід обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя