Справа № 202/7945/25
Провадження № 1-кс/202/6260/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

01 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора першого заступника керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, яке подане у кримінальному провадженні № 0000786 від 16.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року прокурор - перший заступник керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся з клопотанням пр оарешт майна.

Ухвалою слідчого судді від 22 серпня 2025 року клопотання про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків.

Після усунення недоліків свого клопотання прокурор повторно звернувся до суду.

В своєму клопотанні прокурор - перший заступник керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 просить накласти арешт на автомобіль «ВАЗ-21213» реєстраційний номер НОМЕР_1 шляхом позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що 16.08.2025 року о 01 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21213» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі М-30 у Синельниківському районі, допустив зіткнення з автомобілем «ЗІЛ-131» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався попереду в попутному напрямку та виконував маневр повороту праворуч. Після зіткнення водій ОСОБА_6 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди та був затриманий у смт Петропавлівка Синельниківського району. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-21213» ОСОБА_7 загинув.

16.08.2025 року під час проведення огляду був вилучений автомобіль «ВАЗ-21213» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який направлений на зберігання на майданчик тимчасового тримання ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Прокурор зазначає, що з метою запобігання приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, пересуванню, передачі, відчуженню транспортного засобу, який є речовим доказом, проведення судових експертиз, виникла потреба в накладенні арешту на вилучений транспортний засіб відповідно до ст. 170 КПК України.

В судове засідання прокурор та володілець майна не з`явилися, що не перешкоджає судовому розгляду.

В матеріалах клопотання наявна заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд клопотання без його участі.

В раніше поданій заяві ОСОБА_4 не заперечував проти накладення арешту на майно та просив проводити розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Слідчим суддею установлено, що 16.08.2025 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, за № 0000786.

Згідно з матеріалами клопотання 16.08.2025 року слідчим був вилучений автомобіль «ВАЗ-21213» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі свідоцтвом вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_8 .

Постановою слідчого від 18.08.2025 автомобіль визнаний речовим доказом.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно зі статтею 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (частина четверта статті 170 КПК України).

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, що був вчинений злочин і наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом такого злочину, відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки зберіг на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.

У той же час існує загроза приховування, перетворення, відчуження даного транспортного засобу, оскільки на сьогодні не проведені всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження, а володілець автомобіля є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження. Крім того, власник може у будь-який час розпорядитися цим майном.

Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль «ВАЗ-21213» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника та володільця цього майна, арешт не матиме негативних наслідків, оскільки для проведення експертних досліджень безпосередньо потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер.

Крім того, арешт може бути скасований відповідно до статті 174 КПК України, зокрема, після проведення необхідних експертних досліджень та інших слідчих дій у кримінальному провадженні.

Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля «ВАЗ-21213» реєстраційний номер НОМЕР_1 чи псування, перетворення, знищення наявних ньому слідів, на цей автомобіль необхідно накласти арешт шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Керуючись ст. 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ-21213» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 та який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, або якщо арешт накладено необґрунтовано мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_9