Справа № 293/2041/23
Провадження № 1-кп/293/69/2025
УХВАЛА

23 червня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ТОВ "Дівочки-САД" ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

представника ПП " ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000090 від 17.02.2023 по обвинуваченню ОСОБА_6

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України.

22.05.2025 від адвоката ОСОБА_8 представника власника майна юридичної особи ПП "Дюк і К" в особі директора ОСОБА_9 надійшло клопотання про скасування арешту на майно (в частині заборони користування), за змістом якого просить:

скасувати арешт в частині заборони користування на: трактор колісний Беларус-921.3, 2017 року випуску, заводський номер 90701779 об`ємом 4750 см куб.; трактор колісний LOVOL FT504AC 2019 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , двигун Т19112346, об`єм двигуна 3450 см куб; роторну фрезу червоного кольору з маркуванням «серія 619992 №903002189»; вили вантажні «БЛ- 750»; комплект підвісного устаткування до трактора - оранжевого кольору з дугами зеленого кольору з маркуванням «DELEKS» з номерами «№705», XH50300Z.01 W»; метеостанцію з маркуванням «Enviro Monitor 6801» у комплекті з двома датчиками вологості ґрунту; поліетиленовий пакет з написом «ЖЕЛ. БАК 90701779», у якому містяться: металева табличка з маркуванням «Блюминг», модель «БЛ-750» та гравіюванням «1050, заводський номер - 583, год випуска 2017 г»; перечень номерних деталей и узлов трактора «Беларус 921.3 № трактора 90701779»; паспорт трактора «Беларус-921»; сервісну книжку трактора «Белорус-921»; технічний опис та інструкцію до трактора «БЛ-750-01»; формуляр до трактора «БЛ-750-01»; договір на сервісне обслуговування техніки від 24.10.2017; свідоцтво про реєстрацію машини - трактора колісного заводський номер № НОМЕР_2 серія НОМЕР_3 ; поліс обов`язкового страхування №АР/60 83/21/ на трактор «LOVOL FT 504АС» з додатком.

Клопотання мотивоване тим, що за ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира у справі №296/2555/23 накладений арешт на майно, а саме трактор колісний Беларус-921.3, 2017 року випуску, заводський номер 90701779 об`ємом 4750 см куб.; роторну фрезу червоного кольору з маркуванням «серія 619992 №903002189»; вили вантажні «БЛ-750»; комплект підвісного устаткування до трактора - оранжевого кольору з дугами зеленого кольору з маркуванням «DELEKS» з номерами «№705», XH50300Z.01W»; метеостанцію з маркуванням «EnviroMonitor 6801» у комплекті з двома датчиками вологості ґрунту; поліетиленовий пакет з написом «ЖЕЛ. БАК 90701779», у якому містяться: металева табличка з маркуванням «Блюминг», модель «БЛ-750» та гравіюванням «1050, заводський номер - 583, год випуску 2017 г»; перечень номерних деталей и узлов трактора «Беларус 921.3 № трактора 90701779»; паспорт трактора «Беларус-921»; сервісну книжку трактора «Белорус-921»; технічний опис та інструкцію до трактора «БЛ-750-01»; формуляр до трактора «БЛ-750-01»; договір на сервісне обслуговування техніки від 24.10.2017; свідоцтво про реєстрацію машини - трактора колісного заводський номер № НОМЕР_2 серя НОМЕР_3 ; поліс обов`язкового страхування №АР/60 83521 на трактор «LOVOLFT 504АС» з додатком.

Крім того ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25.04.2023 у справі №296/3710/23 накладено арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на трактор колісний LOVOLFT504AС 2019 року випуску, заводський номер НОМЕР_4 , двигун Т19112346, об`єм двигуна 3450 см куб.

Заявник доводить, що перебування даного майна в арешті фактично призводить до неможливості здійснення підприємством своєї господарської діяльності належним чином, що у свою чергу спричиняє збитки приватному підприємству.

Одночасно зазначає, що майно, яке перебуває під арештом, придбане ПП "Дюк і К" на підставі договорів купівлі-продажу у законний спосіб.

Вказані угоди на даний час є чинними, ніким не скасовані та не визнані недійсними, тобто власником вказаного майна є ПП "Дюк і К".

Також вказує, що частина вилученого майна, що відповідно до постанови слідчого від 20.03.2023 визнано речовими доказам та згідно із актом прийманняпередачі від 23.03.2023, передано на відповідальне зберігання директору ТОВ "Дівочки-Сад" ОСОБА_10 , а саме трактор колісний Беларус-921.3, 2017 року випуску, заводський номер 90701779 об`ємом 4750 см куб.; роторна фреза червоного кольору з маркуванням «серія 619992 №903002189»; вили вантажні «БЛ-750»; комплект підвісного устаткування до трактора - оранжевого кольору з дугами зеленого кольору з маркуванням «DELEKS» з номерами «№705», XH50300Z.01 W»; метеостанція з маркуванням «Enviro Monitor 6801» у комплекті з двома датчиками вологості ґрунту.

Доводить, що дії ТОВ "Дівочки-Сад", які проявляються в укладенні договорів на відчуження майна із власності товариства та вибуття з ініціативи товариства із користування земельної ділянки, на якій товариство здійснювало господарську діяльність, наявність концентрації майна товариства у сфері управління та безпосереднього використання одного із засновків ТОВ "Дівочки-Сад", є незаконними, та можуть призвести до знищення або втрати майна, належного ПП "Дюк і К" на праві власності, його цілісності та належного збереження.

Разом з тим, вказує на наявні факти незаконного використання арештованого майна, що у подальшому може призвести до її знищення, пошкодження чи приведення у стан який унеможливить її подальшу експлуатацію.

Відтак, уважає, що при встановлених фактах незаконних дій чи використанні арештованого майна, право власності на яке належить не учаснику кримінального провадження, збільшують ризики втрати такого майна, його пошкодження, та не убезпечують належне досягнення мети його арешту.

Представник ПП " ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, вказав на його обґрунтованість та просив задовольнити.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні підтримали клопотання про скасування арешту на майно.

Представник потерпілої сторони в судовому засіданні у задоволенні клопотання представника ПП "Дюк і К" просить відмовити.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про безпідставність заявленого клопотання про скасування арешту.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши зміст клопотання з доданими до них документами, зміст обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що із клопотанням про скасування арешту майна, окрім сторони кримінального провадження, а саме підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, може звернутися інший власник або володілець такого майна.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі "Суханов та Ільченко проти України").

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст. 7,16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28.03.2023 (справа №296/2555/23) та ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25.04.2023 (справа № 296/3710/23) по кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000090 від 17.02.2023 про обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України накладено арешт на майно, а саме трактор колісний Беларус-921.3, 2017 року випуску, заводський номер 90701779 об`ємом 4750 см куб.; роторну фрезу червоного кольору з маркуванням «серія 619992 №903002189»; вили вантажні «БЛ-750»; комплект підвісного устаткування до трактора - оранжевого кольору з дугами зеленого кольору з маркуванням «DELEKS» з номерами «№705», XH50300Z.01W»; метеостанцію з маркуванням «EnviroMonitor 6801» у комплекті з двома датчиками вологості ґрунту; поліетиленовий пакет з написом «ЖЕЛ. БАК 90701779», у якому містяться: металева табличка з маркуванням «Блюминг», модель «БЛ-750» та гравіюванням «1050, заводський номер - 583, год випуска 2017 г»; перечень номерних деталей и узлов трактора «Беларус 921.3 № трактора 90701779»; паспорт трактора «Беларус-921»; сервісну книжку трактора «Белорус-921»; технічний опис та інструкцію до трактора «БЛ-750-01»; формуляр до трактора «БЛ-750-01»; договір на сервісне обслуговування техніки від 24.10.2017; свідоцтво про реєстрацію машини - трактора колісного заводський номер № НОМЕР_2 серя НОМЕР_3 ; поліс обов`язкового страхування №АР/60 83521 на трактор «LOVOLFT 504АС» з додатком, та арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на трактор колісний LOVOLFT504AС 2019 року випуску, заводський номер НОМЕР_4 , двигун Т19112346, об`єм двигуна 3450 см куб.

Ухвалюючи рішення про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна слідчий суддя виходив з того, що таке майно має значення для кримінального провадження та відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні.

У клопотанні представник ПП "Дюк і К" просить скасувати арешт майна в частині заборони користування у зв`язку з тим, що подальше перебування вище переліченого майна під застосуванням такого виду забезпечення кримінального провадження є недоцільним, обмежує права власності власників цього майна та перешкоджає господарській діяльності ПП "Дюк і К", оскільки вказане майно придбане юридичною особою на підставі договорів купівлі-продажу у законний спосіб. Такі договори є чинними. Крім того зазначає, що мають місце факти використання арештованого майна уповноваженими особами ТОВ "Дівочки-Сад", а також дії ТОВ "Дівочки-Сад", що проявляються в укладенні низки договорів стосовно відчуження майна товариства, можуть призвести до знищення або втрати майна, належного ПП "Дюк і К".

Згідно із абз. 2 ч. 1ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто із даної норми права слідує, що володілець арештованого майна повинен довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Однак ініціатор клопотання не довів той факт, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд також звертає увагу, що майно, на яке накладено арешт, відповідає визначеним у ч. 2, 3 ст. 170 КПК України критеріям та має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд зазначає, що майно на яке накладено арешт, окрім трактору колісного LOVOL FT504AC 2019 року випуску, приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів, а за змістом положень ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення саме збереження речових доказів.

Відповідно до п.9 ст. 100 КПК України доля речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішення законної сили.

Крім того, як визначено нормами ч.4 ст. 171 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Суд звертає увагу на те, що кримінальне провадження здійснюється, зокрема, на основі принципу змагальності сторін, який передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Вказаний принцип вимагає, щоб суд, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зберігав об`єктивність та неупередженість (ст.22 КПК України).

З огляду на вказані законодавчі положення, суд не може робити будь-які висновки про наявність чи відсутність юридично значущих фактів на підставі самих лише тверджень однієї із сторін, без перевірки їх достовірності доказами.

Суд наголошує, що майно щодо якого заявлено клопотання про скасування арешту є відповідно об`єктом можливих кримінально-протиправних дій обвинуваченого та підпадає під ознаки речових доказів.

Стосовно доводів у клопотанні про можливе знищення або втрати майна з підстав неналежного їх зберігання відповідальною за те особою (використання такого майна) та вказівкою на незаконні дії товариства по відчуженню майна товариства, відповідальній особі якого передано на зберігання арештоване майно, суд не може розцінювати як беззаперечні підстави, які слугували б для скасування арешту такого майна в частині заборони користування.

Крім того, доказів, які вказували на такі обставини суду не надано, зокрема, як неналежного зберігання/використання так і вплив укладених угод товариством, на схоронність арештованого майна.

Окремо, слід зазначити, що за неналежне зберігання речових доказів, їх знищення чи пошкодження передбачена визначена законом відповідальність та порядок притягнення до такої відповідальності, зокрема і шляхом можливого стягнення збитків.

Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст. 1 Протоколу N 1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі "Узан та інші проти Туреччини" / Uzan and others v. Turkey, заяви N 19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08). Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами доводи про те, що накладений арешт на майно призводить до неможливості здійснення підприємством своєї господарської діяльності належним чином, спричинення збитків підприємству та призводить до псування арештованого майна.

Отже, за встановлених обставин, враховуючи принци "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, суд уважає, що накладений арешт на мано не порушує вимоги справедливого балансу щодо володіння таким майном.

Враховуючи, що арешт накладений на зазначене майно з метою збереження речових доказів, наразі судовий розгляд у кримінальному провадженні по суті триває, в цілому докази з боку обвинувачення та захисту не досліджені, що не виключає ймовірності того, що в подальшому виникне потреба в додатковому дослідженні речових доказів, проведенні експертиз, на даній стадії кримінального провадження не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, та існують підстави для подальшого застосування арешту майна, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 369-372,376,395 суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання представника ПП " ОСОБА_12 " про скасування арешту на майно (в частині заборони користування) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали оголошений: 26.06.2025 об 15:10 год.

Суддя ОСОБА_13