ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному проваджені № 0000680 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.361-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000680 від 30.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Під час підготовчого судового засідання адвокат ОСОБА_5 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_4 , заявив клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, мотивуючи тим, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 інкримінується вчинення 14 епізодів несанкціонованого збуту інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створених відповідно до чинного законодавства, вчиненого повторно, у період з 28.04.2022 по 16.02.2023. Відповідно до положень ч. 2 ст. 361-2 КК України, повторність є кваліфікуючою ознакою вказаного кримінального правопорушення, що передбачає наявність вже вчиненого раніше кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361-2 КК України. Однак, аналіз наявного у матеріалах справи витягу з ЄРДР свідчить про те, що в ньому зареєстровано лише один епізод кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 361-2 КК України, незважаючи на обвинувачення у вчиненні 14 епізодів передачі інформації з обмеженим доступом. При цьому в матеріалах провадження відсутня інформація про окрему реєстрацію першого епізоду вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст.

361-2 КК України, що є обов`язковою умовою для правильної кваліфікації наступних епізодів за ознакою повторності. В обвинувальному акті не конкретизовано, яке саме з інкримінованих діянь є первинним, а які повторними, що є критично важливим для правильної кваліфікації за ч. 2 ст. 361-2 КК України. Так само відсутні відомості про те, чи був ОСОБА_4 раніше притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 361-2 КК України.

Відтак, захисник порушив питання про надання тимчасового доступу до

інформації з електронної інформаційної системи, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: з Єдиного реєстру досудових розслідувань, шляхом надання належним чином завірених роздруківок та копії іншої інформації, що міститься у такій системі щодо кримінального провадження № 0000680 від 30.07.2024 року, а також усіх відомостей, пов?язаних з реєстрацією кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 361-2 КК України та ч. 2 ст. 361-2 КК України у повному обсязі по всіх розділах: «Основні відомості», «Кримінальні правопорушення», «Рух провадження», «Прикріплені файли».

Прокурор заперечував проти задоволення такого клопотання з підстав необгрунтованості.

Суд, вислухавши доводи учасників процесу, дійшов такого висновку.

Аналіз положень статей 314, 315 КПК України (далі КПК) надає можливість зробити висновок, що основним завданням підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні є вирішення організаційно-розпорядчих питань, які пов`язані виключно з підготовкою справи до розгляду по суті з тією метою, щоб судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснювався ефективно, оперативно та у відповідності до завдань кримінального провадження визначених у ст. 2 КПК.

Тобто, під час підготовчого судового засідання за винятком окремих випадків (надходження угоди у кримінальному провадженні або наявність чітко визначених підстав для закриття кримінального провадження) суд не має права досліджувати докази та на основі них встановлювати, підтверджувати чи спростовувати у будь-який спосіб обставини та факти, що викладені в обвинувальному акті по суті обвинувачення чи в будь-якій інший спосіб занурюватися у питання, які стосуються розгляду обвинувачення по суті.

Оцінка фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доказів та правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, здійснюються та вирішуються виключно на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судовим рішенням.

Отже, під час підготовчого судового засідання суд враховуючи вимоги кримінального процесуального законодавства має зосереджуватися саме на вирішенні організаційно-розпорядчих питань, які стосуються створення, забезпечення всіх належних умов для проведення ефективного, оперативного, своєчасного та справедливого судового розгляду обвинувачення по суті у відповідності до завдань кримінального провадження.

У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК, підготовче судове засідання проводиться за правилами та у порядку, що визначені для судового розгляду з урахуванням особливостей та винятків, які передбачені безпосередньо для підготовчого судового засідання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Аналіз статей 132, 159-166 КПК надає можливість зробити висновок, що чинне процесуальне законодавство передбачає загальні та спеціальні умови, сукупна наявність яких є необхідною підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому загальні умови встановлюють підстави, які стосуються всіх заходів забезпечення кримінального провадження, а спеціальні - тільки для тих для яких вони передбачені.

Приписами ч. 1 ст. 132 КПК визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 159 КПК, у якій закріплено, що тимчасовий доступ до речей та документів надається на підставі ухвали слідчого судді або суду, якщо відповідне клопотання подається під час судового провадження.

Згідно із ч. 5 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором (ч. 1 ст. 160 КПК).

За правилами ч. 5 ст. 163 КПК слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Отже, тимчасовий доступ до речей та документів це примусовий захід забезпечення кримінального провадження, що може бути застосований під час кримінального провадження з метою забезпечення виконання його завдань та досягнення його дієвості.

Суд враховує можливість отримання відповідних речей та документів без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також причини, через які сторона кримінального провадження не звернулася з відповідним клопотанням під час досудового розслідування.

Як вбачається із клопотання захисника, сторона захисну прохає суд надати доступ до інформації з електронної інформаційної системи, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Поряд з цим, слід з`ясувати причини через які сторона кримінального провадження не звернулася з відповідним клопотанням під час досудового розслідування, а також значимість витребуваних документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, що потребує спочатку дослідження представлених доказів, яке відбувається виключно на стадії розгляду справи по суті.

Суд також вважає необґрунтованими мотиви сторони захисту щодо значення документів, у наданні доступу до яких прохає захисник, які полягають у необхідності перевірки правильності кваліфікації дій обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, оскільки доводи захисника можуть бути перевірені лише на стадії судового розгляду під час з`ясування обставин та перевірки їх доказами, дослідження усіх доказів сторони обвинувачення і сторони захисту, а тому розгляд вказаного клопотання є передчасним.

Тобто, матеріали клопотання про надання тимчасового доступу не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що сторона захисту з використанням наданих їй ст. 93 КПК України способів збирання доказів (зокрема, адвокатським запитом) зверталась до володільця інформації - ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вимогою надання відповідної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відповідно матеріали поданого клопотання не містять доказів того, що стороні захисту відмовлено у наданні копій саме цих запитуваних документів.

Вищевикладені обставини вказують на те, що стороною захисту не вжито всіх можливих заходів для самостійного отримання інформації, про доступ до яких нею запитується. За таких умов це унеможливлює застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу, що використовується лише як крайній захід при неможливості використання інших.

Крім того, суд зазначає, що сторона захисту не позбавлена можливості у подальшому повторно звернутися до суду з відповідним клопотанням за наявністю потреби та підстав.

Керуючись ст.ст. 84, 99, 100, 131-133, 159-166, 314, 315 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей та документів - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1