ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 13 травня 2025 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 06.01.2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 13 травня 2025 року Кримінальне провадження №0000474 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що потерпіла ОСОБА_10 відмовилась від обвинувачення і її відмова не суперечить закону, обвинувачений та прокурор не заперечували проти закриття кримінального провадження, наслідки закриття кримінального провадження учасникам зрозумілі.

Разом з тим, суд відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, переконався, що відмова від обвинувачення потерпілої є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в заявленому клопотанні потерпілої, та прийшов до висновку, що заява потерпілої ОСОБА_10 підлягає задоволенню, а кримінальне провадження слід закрити.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 13.05.2025 року відносно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Так, прокурор обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції незаконно закрив кримінальне провадження №0000474, оскільки відповідно до у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлена заборона закриття кримінального провадження стосовно осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

ОСОБА_9 обвинувачувався в умисному легкому тілесному ушкодженні, та його дії кваліфікувалися, як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме перебуваючи за місцем свого мешкання, на підставі словесного конфлікту зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , заподіяв останній легкі тілесні ушкодження, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року № 2229-VIIIпідпадає під поняття «кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством».

Крім того, прокурор зазначає, що ОСОБА_9 є раніше судимим за вчинення аналогічного кримінального правопорушення стосовно до ОСОБА_10 , а саме 06.01.2023 його було засуджено вироком Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, й на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, на момент вчинення нового кримінального проступку, тобто на 22.10.2023, судимість у ОСОБА_9 не знята та погашена.

Таким чином, на думку прокурора, оскаржувана ухвала у зв?язку з вищевикладеним підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити її з підстав та мотивів викладених у ній.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечувала, просила залишити її без задоволення.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Приписами ч. 4 ст. 26 КПК України встановлено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема і ст. 125 Кримінального кодексу України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до правого висновку, викладеного у постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.02.2020 (справа №453/225/19) злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину. Встановлена у п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Разом з цим, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Одночасно згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Так, як видно з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження. Встановлено обставини, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення повторно; вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

Крім того, в обвинувальному акті зауважується, що потерпіла є співмешканкою обвинуваченого. Крім того, на момент вчинення кримінального правопорушення, обвинувачений був засудженим за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України по відношенню до тієї самої потерпілої.

3 наведеного слідує, що вчинене кримінальне правопорушення підпадає під поняття «кримінальне правопорушення, пов?язане із домашнім насильством».

Між тим, суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не надав, й не дивлячись на те, що ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, дійшов передчасно висновку про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Таким чином, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 13 травня 2025 року про закриття кримінального провадження №0000474 відносно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4