Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1819/18
Провадження № 1-кп/490/228/2019
У Х В А Л А

18 червня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участі прокурора - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6

- ОСОБА_7

- ОСОБА_8

- ОСОБА_9

їх захисника - ОСОБА_10

представника потерпілого - ОСОБА_11

представника власника майна - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0004834 про обвинувачення

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єреван Вірменії, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 190, частиною 3 статті 28 - частиною 4 статті 358 Кримінального Кодексу України

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Баку Азербайджану, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 190, частиною 3 статті 28 - частиною 4 статті 358, частиною 2 статті 15 - частиною 4 статті 190;, частиною 2 статті 190, частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального Кодексу України

ОСОБА_15 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Миколаєві, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_3

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 190, частиною 3 статті 28 - частиною 4 статті 358, частиною 2 статті 15 - частиною 4 статті 190 Кримінального Кодексу України

ОСОБА_16 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Миколаєві, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 190, частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 190, частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального Кодексу України

та

ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Херсон, є громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_4

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 - частиною 4 статті 190, частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

І……Потерпілий Миколаївська міська рада звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту з квартири АДРЕСА_5 .

В обґрунтування послався про те, що на його переконання підстави, що зумовили застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження наразі відсутні.

ОСОБА_18 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_19 із клопотанням про скасування арешту з цієї ж квартири.

ІІ……Під час судового розгляду вказаного клопотання позиція сторін була такою.

1. Представник потерпілого ОСОБА_11 це клопотання потерпілого підтримала.

Пояснила, що вказана квартира належала ОСОБА_20 , яка ІНФОРМАЦІЯ_6 померла. Після її смерті спадкоємців не залишилось, з огляду на що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 грудня 2021 року вказана квартира визнана відумерлою спадщиною та передана у власність Миколаївської міської ради.

Проте, Миколаївська міська рада не має можливості розпорядитись цим майном, зокрема здійснити його державну реєстрацію, як його власник.

З огляду на таке, просила про задоволення клопотання.

Предстаник власника майна ОСОБА_12 своє клопотання також підтримала.

Пояснила, що її довіритель ОСОБА_21 жив однією сім`єю з покійною ОСОБА_22 , яка наразі померла. Цей факт наразі є підтверджений відповідним судовим рішенням.

З огляду на таке, як пояснила представник власника майна, ОСОБА_21 набув право власності на вказане майно, як спадкоємець.

Проте, оформити свої спадкові права він не може через те, що на квартиру АДРЕСА_5 накладений арешт в межах цього кримінального провадження.

2. Прокурор у суді проти задоволення заявленого клопотання не заперечував.

3. Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також - їх захисник у суді проти задоволення заявленого клопотання не заперечували.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. На розгляд суду надійшов обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_23 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_24 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

За твердженням автора обвинувального акту, ОСОБА_23 та ОСОБА_6 було вчинене, зокрема, таке

на початку квітня 2016 року, більш точної дати встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, ОСОБА_23 , ОСОБА_6 та дві невстановлені в ході досудового розслідування особи (матеріали відносно яких під час досудового розслідування виділені в окреме кримінальне провадження), реалізуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння майном шляхом обману, обрали предмет злочину майно за адресою: АДРЕСА_6 . нерухоме

З цією метою, невстановлена в ході досудового розслідування особа, діючи згідно із заздалегідь розробленим ОСОБА_23 планом, з метою досягнення бажаного результату заволодіння правом власності на нерухоме майно, з метою його подальшої реалізації, виготовила паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 21.05.2002 на ім`я ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в який вклеїла фотокартку ОСОБА_6 та дублікат свідоцтва Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради про право власності на житло від 12.11.2015, серія та номер: б/н, виданий 23.04.2002, а саме: на квартиру за адресою АДРЕСА_6 та передала вказані підроблені документи ОСОБА_23 .

З метою здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно ОСОБА_23 27.04.2016 передав вказані підроблені документи ОСОБА_6

ОСОБА_6 діючи по заздалегідь розробленому плану ОСОБА_23 , 27.04.2016 знаходячись у приміщенні Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, розташованого за адресою: вул. Январьова (Котовського), 28 в м. Миколаєві, використовуючи завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 21.05.2002, з відміткою місця реєстрації: АДРЕСА_7 , виданий на ім`я ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в який вклеєна фотокартка ОСОБА_6 та дублікат свідоцтва Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради про право власності на житло від 12.11.2015, серія та номер: б/н, виданий 23.02.2002, а саме: на квартиру за адресою АДРЕСА_6 , шляхом обману, пред`явив вказані підроблені документи державному реєстратору ОСОБА_26 для реєстрації права власності на вказане нерухоме майно.

Будучи введеним в оману, державний реєстратор здійснив в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 за ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, своїми шахрайськими діями ОСОБА_23 , ОСОБА_6 та невстановлені в ході досудового розслідування особи (матеріали відносно яких під час досудового розслідування виділені в окреме кримінальне провадження), діючи у складі організованої групи, шляхом використання підроблених документів, а саме паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_25 та дублікату свідоцтва Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради про право власності на житло від 12.11.2015, серія та номер: б/н, виданий 23.02.2002, заволоділи нерухомим майном ОСОБА_27 , (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ), спричинивши тим самим територіальній громаді м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради матеріальні збитки на суму 561.859 грн.

2. Під час здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження 25 листопада 2016 року старший слідчий Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_28 звернулась до слідчого судді Центрального районного суду міст Миколаєва із клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 .

В обґрунтування необхідності накладення арешту на це майно послалась про те, що наявна необхідність «запобігання подальшого незаконного відчуження цього майна», а також тим, «що дане майно являється предметом скоєного кримінального правопорушення».

3. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_29 від 30 листопада 2016 року вказане клопотання слідчого було задоволеним.

В обґрунтування такого слідчий суддя послався про те, що «є достатні підстави вважати що вказана квартира є майном, на який був спрямований злочин, а за такого квартира підпадає під поняття речового доказу».

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

1. Відповідно до статті 170 Кримінального Процесуального Кодексу України

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження…

/частина 1/

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

/частина 2/

2. Відповідно до статті 98 Кримінального Процесуального Кодексу України

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

3. Відповідно до частини 1 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

4. Відповідно до частини 12 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України

Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

5. Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на таке суд відзначає, що питання про застосування арешту майна під час здійснення кримінального провадження розглядалось судом неодноразово.

5.1. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18, окрім іншого, виснувала про таке

у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

5.2. Верховний Суд Колегією Суддів Третьої Судової Палати Касаційного Кримінального Суду у Постанові від 23 лютого 2022 року у справі № 608/2172/18 зазначив

Верховний Суд відмічає, що накладений в межах кримінального провадження арешт є заходом забезпечення саме кримінального провадження, в якому він накладений і не може бути заходом забезпечення позовів поданих в межах інших видів судочинства.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

І……Наведені приписи діючого законодавства та настанови судової практики доводять таке.

1. Арешт майна у кримінальному провадженні є лише та виключно заходом забезпечення кримінального провадження та не може використовуватись в якості «інструменту» для вирішення питання права власності або забезпечення виконання цивільних зобов`язань чи позовів в інших кримінальних провадженнях.

2. Будь-яка особа, яка вважає, що внаслідок накладення арешту в межах кримінального провадження порушене її право власності, має право звернутись до суду про скасування арешту.

3. За наслідками розгляду такого клопотання суд, не вирішуючи питання про наявність в заявника права власності чи користування, має вирішити лише питання про обґрунтованість рішення про накладення решту та про наявність підстав для його /арешту/ подальшого застосування.

4. У разі наявності, з огляду лише на вказані обставини, підстав для скасування арешту суд має ухвалити про скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Питання ж про наявність в заявника права власності на відповідне майно має вирішуватись лише в межах цивільного чи господарського судочинства.

ІІ……З огляду на таке суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 листопада 2016 року накладений арешт на квартиру АДРЕСА_5 .

2. Далі, як Миколаївська міська рада, так й ОСОБА_21 стверджують, що таке перешкоджає реалізувати їм їх право власності.

3. З огляду на таке суд, в межах його компетенції під час розгляду кримінального провадження, відзначає таке.

3.1. Поза розумним сумнівом, в обставинах цього кримінального провадження вказана квартира є предметом злочину.

З огляду на таке, вона поза розумним сумнівом може бути використаною для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема вартості викраденого майна.

Отже, вона може бути використаною, як речовий доказ.

3.2. В той же час, як саме це майно, так й його властивості, що можуть використовуватись під час здійснення цього кримінального провадження, є такими, що об`єктивно не можуть бути прихованими або спотвореними.

Що ж стосується питання про право власності на це майно, то воно має вирішуватись не в межах кримінального, але в межах цивільного законодавства.

Таке доводить, що в обставинах цього кримінального провадження підстави для подальшого застосування арешту цього майна є відсутніми.

Отже, клопотання про його скасування підлягають задоволенню.

Питання ж про наявність права власності на цю квартиру в Миколаївської міської ради або в ОСОБА_21 під час винесення цієї ухвали не обговорюється та має бути вирішеним лише в межах спору, який має бути розглянутим в межах цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Клопотання Миколаївської міської ради та ОСОБА_30 /в інтересах ОСОБА_19 / - задовольнити.

2.Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_29 від 30 листопада 2016 року на квартиру АДРЕСА_5 - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_31 =

Суддя = ОСОБА_32 =

Суддя = ОСОБА_33 =