ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/520/25 Справа № 705/2263/25 Категорія: ст. 537 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_7 засуджений 28.02.2023 року вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 09.06.2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2025 року, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить:

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.04.2025 року скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

Вважає, що при розгляді справи допущено неповноту судового розгляду та невідповідність висновку фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування ухвали.

Вказує, що представник колонії не заперечив проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 . Вважає, що є всі підстави для звільнення ОСОБА_7 від покарання у вигляді позбавлення волі умовно-достроково.

Апелянт зазначає, що характеризується позитивно, виконує покладені на нього адміністрацією колонії обов`язки, не порушує режиму утримання, має заохочення.

Має одиноку матір, яка втратила старшого сина на війні та потребує підтримки і догляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути обґрунтованим та мотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ст. 81КК України умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При цьому під сумлінною поведінкою слід розуміти свідоме і беззаперечне дотримання засудженим умов відбування покарання та виконання всіх обов`язків покладених на нього нормативно-правовими актами. Вона передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених. Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих чи не погашених заходів стягнення, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи. Воно передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків завданих злочином.

Також, засуджений, який заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання повинен не лише працювати, а ставитись до праці відповідально, бути зразком для слідування іншими засудженими. Для доведення вказаних обставин необхідно, щоб поведінка засудженого була стабільно позитивною протягом тривалого часу. Саме тому, засуджений отримує право на вказану пільгу після відбуття 2/3 строку покарання, і саме тому висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

В той же час колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 28.02.2023 р. вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 09.06.2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

За час відбування покарання ОСОБА_7 позитивно характеризувався не завжди: під час утримання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. Згідно характеристики від 01.09.2023 в Старобабанівській ВК-92 засуджений характеризувався посередньо, дані про працевлаштування відсутні. Згідно характеристики від 22.08.2024 також характеризувався посередньо та був працевлаштований днювальним відділення. І лише згідно характеристики від 23.04.2025 став характеризуватись позитивно та виконував обов`язки днювального відділення.

Відповідно до характеристики від 23.04.2025, наданої суду адміністрацією Старобабанівської ВК-92, ОСОБА_7 за час відбування покарання з 08.08.2023 характеризується позитивно, не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Мав два стягнення, які знято та погашено у встановленому законом порядку. Виконує обов`язки днювального відділення СПС, до праці та виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, виконує поставлені завдання, приймає активну участь у благоустрою відділення, два рази заохочувався правами начальника установи. На заходи профілактично-виховного характеру реагує позитивно, робить належні висновки.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений має 2 заохочення за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Колегія суддів враховує, що за характеристикою на засудженого ОСОБА_7 , наданою ДУ «Старобабанівська виправна колонія №92» від 22.08.2024 року, засуджений характеризувався посередньо, хоча на той період також виконував обов`язки днювального, ставився сумлінно до праці та виконання покладених на нього обов`язків, приймав активну участь у благоустрою відділення.

На думку колегії суддів, така ситуація свідчить про нестабільну поведінку засудженого під час відбування ним покарання.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 не було доведено сумлінного ставлення до праці, оскільки в установі відбування покарання він не працевлаштований. Твердження засудженого про відсутність роботи, яка б відповідала його стану здоров`я, колегія суддів оцінює критично, оскільки ним не було належним чином доведено, що його захворювання, які мають тривалий характер і набуті ним до засудження, перешкоджали йому виконувати роботи на виробництві виправної установи, зокрема, плетінні проволоки.

Крім того, колегія суддів враховує, що раніше до засудженого вже застосовувалися заохочувальні норми ст.ст. 81, 75 КК України, проте ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові злочини.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, ставлення до праці, тяжкість злочину, за який останній відбуває покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не вчинить нових кримінальних правопорушень після дострокового звільнення і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже застосування умовно-дострокового звільнення від покарання до ОСОБА_7 є передчасним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення скасуванню не підлягає, а апеляційну скарга засудженого ОСОБА_7 слід залишити без задоволенню.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -