Справа № 953/6592/23
н/п 1-кс/953/5970/25
"29" серпня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, повідомленого про підозру 17.05.2022 за ч. 4 ст. 111-1 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , точне місце знаходження якого на даний час не встановлено,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, -
29.08.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за наступних обставин.
Так, не раніше 27.02.2022 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань РФ, силових структур, органів окупаційної влади РФ залучили до реалізації спільного плану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який добровільно зайняв так звану посаду (російською мовою) «Начальника управления внутренних дел Временной гражданской администрации в Харьковской области» та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно зайняв посаду (російською мовою) «Начальника отдела уголовного розыска Временной гражданской администрации Харьковской области».
У подальшому, але не раніше 27.02.2022 року (більш точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань РФ, силових структур, органів окупаційної влади РФ, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , за попередньою змовою для реалізації спільного плану вступили в злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та, перебуваючи в окупованому місті Куп`янськ та Куп`янському районі, Харківської області умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь (дій), передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушуючи ст. ст. 27, 31, 32, 33, 147 Конвенції та ч. 2 ст. 51, 75 Протоколу I щодо заборони катування або нелюдського поводження щодо цивільних осіб, організували незаконне ув`язнення цивільних осіб в приміщенні ІТТ Куп`янського РВП за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, буд. 14, застосовуючи до них жорстоке поводження, катування, з подальшою відмовою визнати таке позбавлення волі або повідомити про долю чи місце перебування цих осіб з метою залишення їх без законодавчого захисту протягом тривалого періоду часу.
Так, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_27 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та іншими невстановленими особами з числа військовослужбовців ЗС та/чи інших відомств РФ, та/чи підконтрольних РФ збройних формувань, діючи спільно та за попередньою змовою між собою, на виконання наказу невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ, переслідуючи єдиний злочинний умисел та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, заздалегідь до моменту виконання, надавши згоду на вчинення злочинів, у період з 15.03.2022 по 08.09.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) незаконно затримували (нелегально ув`язнювали) цивільних осіб, яких поміщали до камер у приміщенні ІТТ Куп`янського РВП за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14, де останні утримувались у виснажливих для людського організму та антисанітарних умовах, обмежувалось надання їжі та води, без надання медичної допомоги. Потерпілим спричинялись тілесні ушкодження шляхом побиття руками, ногами, палицями та іншими предметами, а також електричним струмом. Під час спричинення тілесних ушкоджень, ув`язнених примушували надавати неправдиві відомості про себе та членів сім`ї. Потерпілим систематично погрожували вбивством, затриманням близьких та рідних.
Встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно зайняв у незаконно створеному правоохоронному органі посаду (російською мовою) «Начальника отдела уголовного розыска Временной гражданской администрации Харьковской области», з лютого 2022 року по вересень 2022 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений) перебував на окупованій території Куп`янського району Харківської області, зокрема у м. Куп`янськ.
Так, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_27 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, реалізуючи завідомо протиправний наказ безпосереднього керівництва, а також інших невстановлених осіб з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ, забезпечував режим незаконного утримання нелегально ув`язнених до камер ІТТ Куп`янського РВП, у тому числі і до ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 у неналежних умовах, які відповідають критеріям жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження.
Зокрема, утримання здійснювалося у приміщеннях, які не відповідали встановленим санітарно-гігієнічним нормам та мінімальним стандартам щодо забезпечення достатньої житлової площі на одну особу, без належної кількості меблів, з порушенням температурного режиму, без надання можливості для перебування на свіжому повітрі.
Особам, які незаконно утримувалися, не надавалися засоби особистої гігієни, питна вода та харчування у достатній кількості. Їжа надавалася у незначних обсягах, через тривалі проміжки часу, у брудному посуді та переважно складалася з недоїдків, що залишалися після військовослужбовців Збройних сил РФ, або була неякісно приготовленою (недовареною). Конвоювання потерпілих на допити здійснювалось із заламуванням рук за спину та фіксацією за допомогою кайданків або липкої стрічки.
Потерпілим спричинялись тілесні ушкодження шляхом побиття руками, ногами, палицями та іншими предметами, а також завдання ударів електричним струмом.
Під час спричинення тілесних ушкоджень, ув`язнених примушували надавати неправдиві відомості про себе та членів сім`ї. Потерпілим систематично погрожували вбивством, затриманням близьких та рідних, медична допомога не надавалась.
Отже, ОСОБА_6 , усвідомлюючи обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, діючи в його умовах та у зв`язку з ним, розуміючи, що ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_35 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_41 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_45 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_168 , ОСОБА_69 , ОСОБА_169 , ОСОБА_170 , ОСОБА_72 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 , ОСОБА_174 , ОСОБА_175 , ОСОБА_78 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_82 , ОСОБА_179 , ОСОБА_180 , ОСОБА_181 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_91 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_94 , ОСОБА_189 , ОСОБА_190 , ОСОБА_191 , ОСОБА_192 , ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 , ОСОБА_197 , ОСОБА_198 , ОСОБА_199 , ОСОБА_200 , ОСОБА_201 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_114 , ОСОБА_206 , ОСОБА_207 , ОСОБА_208 , ОСОБА_209 , ОСОБА_210 , ОСОБА_211 , ОСОБА_120 , ОСОБА_212 , ОСОБА_122 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_213 , ОСОБА_214 , ОСОБА_215 , ОСОБА_216 , ОСОБА_217 , ОСОБА_218 , ОСОБА_219 , ОСОБА_220 , ОСОБА_221 , ОСОБА_222 , ОСОБА_223 , ОСОБА_224 , ОСОБА_225 є громадянами України - цивільними особами, тобто особами які у складі Збройних Сил України чи інших збройних формувань України не перебували, зброї при собі не мали, участі у бойових діях не брали та до таких дій не готувались, були одягнуті у цивільний одяг, тобто належали до категорії цивільних осіб в розумінні ст. 50 ДП І, та які відповідно до ч. 1 ст. 4 ЖК (IV), є особами, що перебувають під її захистом, як такі, що в будь-який момент та за будь-яких обставин опинились, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами якої вони не є, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_27 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_26 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗС та/ чи інших відомств РФ або підконтрольних їм сил, іншими невстановленими особами з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади РФ, знаходячись на території тимчасово окупованого м. Куп`янськ та Куп`янського району Харківської області, у період з 15.03.2022 по 08.09.2022 (точний час в ході досудового розслідування не встановлений), у порушення ст.ст. 27, 31, 32 ЖК (IV) вчинив жорстоке поводження з цивільним населенням, що полягало у нелюдському поводженні (утримання в камерах непристосованих до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавлення їжі та води, конвоюванні із заламуванням рук та їх фіксації за спину за допомогою кайданків та липкої стрічки), завданні психологічних страждань нелегально ув`язненим особам, та іншому порушенні законів та звичаїв війни, яке полягало у нелегальному ув`язненні цивільних осіб, які перебували під захистом.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.
Слідчим за погодженням з прокурором 25.06.2025, з дотриманням вимог ст.ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.
Жодного разу у призначений час громадянин ОСОБА_6 у визначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.
Згідно з відповіддю, отриманою з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України ОСОБА_6 не виявлено.
В ході виконання доручення слідчого, направленого в порядку ст. 40 КПК України, співробітниками 7-го управління (з обслуговування Харківської області) ДСР НП України встановлено, що ОСОБА_6 за місцем проживання не мешкає, зі слів сусідів, останній виїхав з помешкання приблизно на початку вересня 2022 на територію рф. Факт виїзду підозрюваного на території держави-агресора підтверджується також допитом свідка ОСОБА_226 та ОСОБА_227 , який повідомив, що після звільнення м. Куп`янськ та ділянок Куп`янського району ЗСУ при обставинах в кінці вересня 2022, особи, які перейшли на співпрацю з військовими рф зокрема ОСОБА_6 , поспіхом тікали сумісно з військовими рф, формуваннями лнр/днр у бік рф на непідконтрольну територію України.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Згідно з вимогою ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину,передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Наряду з вказаним, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Наявність обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, повністю підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: матеріалами 7-го управління (з обслуговування Харківської області) ДСР НП України;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_36 від 28.03.2024;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_36 від 17.01.2025;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_228 від 29.05.2023;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_31 від 28.11.2024;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_31 від 20.07.2023;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_31 від 27.12.2023;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_59 від 11.07.2023;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_229 від 19.09.2024 ;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_229 від 15.11.2024 ;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_82 від 14.09.2023;протоколом допиту свідка ОСОБА_226 від 11.07.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_227 від 11.07.2025;іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Зазначені докази, на думку слідчого судді, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, та з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.
Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Частина 6 статті 193 КПК України містить імперативну норму, з якої слідує, що слідчий суддя обирає запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу.
Враховуючи наявність ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання на строк до дванадцяти років позбавлення волі, те що підозрюваний перебуває на території російської федерації, тобто території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та буде продовжувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий суддя застосовує відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 2, 176-178, 183, 184, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУ НП в Харківський області лейтенанта поліції ОСОБА_5 - задовольнити.
Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваної, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1