Справа № 562/1236/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2025 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000120 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, тимчасово непрацюючого, раніше судимого вироком Здолбунівського районного суду від 03.06.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Здолбунівського районного суду від 03.06.2024, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. 382 КК України, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , будучи, відповідно до постанов Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13.05.2024 року (справа №562/1217/24), від 20.05.2024 року (справа №562/1322/24), від 22.05.2024 року (справа №562/1293/24), від 18.06.2024 року (справа №562/1499/24), від 19.06.2024 року (справа №562/1339/24), від 21.06.2024 року (справа №562/1045/24), від 29.07.2024 року (справа №562/2245/24), від 22.08.2024 року (справа №562/2663/24), від 13.09.2024 року (справа №562/2050/24), від 29.11.2024 року (справа №562/3230/24), від 11.12.2024 року (справа №562/3209/24), а також постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 04.02.2025 року (справа №570/139/25), та постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 04.02.2025 року (справа №570/140/25), які набрали законної сили, притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 130, ч. 4 ст. 121, ч. 5 ст. 126 КУпАП та позбавленим права керування транспортними засобами максимальним строком на 10 років, маючи умисел на невиконання зазначених судових рішень, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортними засобами, чим допустив умисне невиконання вищевказаних судових рішень.

Так, ОСОБА_4 , маючи судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яка стосується невиконання ним постанови Рівненського районного суду від 20.03.2024 року (справа №562/200/24) в частині позбавленим права керування транспортними засобами, виконуючи свій злочинний умисел на невиконання даного судового рішення, а також інших вищевказаних судових рішень, якими останній позбавлений права керувати транспортними засобами, підриваючи авторитет органів правосуддя України, у порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», 03.04.2025 року, приблизно о 20 год. 00 хв., керував транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Golf» (VIN: НОМЕР_1 ), із реєстраційним номером НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Михайла Старицького у м. Здолбунів, Рівненської області, де був зупинений поліцейськими сектору реагування патрульної поліції ВП № 6 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області.

Достовірно знаючи про позбавлення права керувати транспортними засобами та про наявність вироку Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03.06.2024 року, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, останній допустив умисне невиконання рішення суду, будучи особою, яка раніше судима за злочин, передбачений цією статтею.

29 липня 2025 року в приміщенні Здолбунівського районного суду Рівненської області прокурор Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку та обвинувачений ОСОБА_4 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.3 ст.382 КК України, які виразилися в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, вчиненому особою, раніше судимою за злочин.

Обвинувачений повністю визнає свою винуватість в інкримінованому злочині.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.3 ст.382 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами на строк 3 (три) роки з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст угоди про визнання винуватості, наслідки її укладення та затвердження відповідно до ст.473 КПК України. Обвинуваченому роз`яснено обмеження права на оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному і касаційному порядку та відмову від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, на допит свідків обвинувачення у судовому засіданні, заявлення клопотань про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на його користь (п.1 ч.4 ст.474 КПК України), та, що у разі невиконання ним угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право протягом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду даного кримінального провадження в загальному порядку.

Усвідомивши вказані обставини, обвинувачений в судовому засіданні наполягає на істинності своєї позиції у визнанні винуватості та запевнив суд, що укладення угоди є добровільним.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3 ст.382 КК України, які виразилися в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, вчиненому особою, раніше судимою за злочин.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність закону, суд переконався, що умови угоди не суперечать вимогам ст.ст.470, 472 КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладання угоди було добровільним, виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та ухвалення вироку з призначенням міри покарання узгодженої сторонами угоди.

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 червня 2024 року в частині призначеного покарання, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. слід виконувати самостійно

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.474, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 липня 2025 року, укладену між прокурором Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора в кримінальному провадженні № 0000120, з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 на підставі статей 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Здолбунівської окружної прокуратури.

ОСОБА_4 визнати винним по ч.3 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання, роботи або навчання.

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 червня 2024 року в частині призначеного покарання, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя