Номер провадження 1-кс/205/1489/25
Провадження № 1-кс/205/1489/25
УХВАЛА

06 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про накладення арешту по кримінальному провадженню № 0000979, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшло вищезазначене клопотання, в якому слідчий посилається на те, що 02.08.2025 року до ЧЧ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали від співробітників поліції про те, що 02.08.2025 року о 14:50 год. поблизу адреси: м. Дніпро, вул. Мічуріна, 9 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував ТЗ, а саме: ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування на підставі рішення суду, тобто умисно ке виконував рішення суду, що набрало законної сили.

03.08.2025 року о 14:00 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Мічуріна, біля будинку 9 було проведено огляд ТЗ ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, яким керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час проведеного огляду було вилучено ТЗ ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер серії НОМЕР_2 , який поміщено до спец пакету WAR 1212570.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер серії НОМЕР_2 , власником є ОСОБА_6 .

Транспортний засіб ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, яким керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч постанови про заборону керування транспортним засобом на п`ять років був знаряддям вчинення кримінально-протиправних дій та є доказом факту обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Вилучені речі та майно під час проведеного огляду 03.08.2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000979 відповідно до постанови від 03.08.2025 року.

У своєму клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене майно 03.08.2025 року під час проведеного огляду, а саме: транспортний засіб ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер серії НОМЕР_2 , який поміщено до спец.пакету WAR 1212570.

Слідчий та прокурор письмово просили розглядати клопотання без їх участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» № 13223/05 від 28.05.2009 року зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Клопотання про арешт майна подане у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів, тобто з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкові вимоги, яким має відповідати клопотання про арешт майна і перевірку відповідності клопотання вказаним вимогам покладено на слідчого суддю. Серед таких вимог згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, зокрема, є те, що в клопотанні про арешт майна має бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В даному кримінальному провадженні слідчий не довів, що вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, могло зберегти на собі сліди злочинів, тощо, як і не надав доказів того, хто є власником автомобіля.

На думку слідчого судді, на даній стадії кримінального провадження обмеження прав ОСОБА_7 шляхом арешту його майна є передчасним та суттєвим втручанням в його права як власника майна, оскільки накладення арешту на майно, при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 98, 170-172, 175 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 , про накладення арешту по кримінальному провадженню № 0000979, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.08.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1