УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/10128/25

Провадження № 1-кс/712/3728/25

28 липня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про закриття кримінального провадження №0001027 від 27.07.2023 за ч.1 ст.384 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову дізнавача Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області про закриття кримінального провадження № 0001027 від 27.07.2023 за ч.1 ст.384 КК України.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що початком досудового розслідування слугувала ухвала слідчого судді від 24 липня 2023 року Соснівського районного суду міста Черкаси у справі № 712/7395/23 щодо зобов`язання Поліції внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 18 липня 2023 року в порядку частини другої статті 55 КПК України про вчинення щодо мене кримінального правопорушення за ознаками завідомо неправдивих показань свідків наданих під час досудового розслідування з додатками у вигляді копій: протоколів допиту свідків гр. ОСОБА_4 від 05.10.2022 та гр. ОСОБА_5 від 05.10.2022 у кримінальному провадженні № 0001369 від 30.07.2021 за ст.356 КК України, а також Акту, протоколу і відповідного висновку засідання комісії від 16.02.2023 Будищенської сільської ради.

23 липня 2025 року о 15:07 на електронну адресу скаржниці: ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло електронне повідомлення з адреси: в якому був супровідний лист Поліції від 23.07.2025 за вх.№ щодо направлення їй запитуваної копії постанови дізнавача про закриття кримінального провадження.

Дослідивши зміст постанови, на переконання ОСОБА_3 , вона не відповідає критерію законності, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 7, зокрема ступеню доказування обставин, які є підставою для закриття кримінального провадження, відповідно до пункту 4 частини першої статті 91, а також вимогам вмотивованості процесуального рішення, відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 110, що слугувало підставою для прийняття спірного рішення про закриття кримінального провадження відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

Мотивами для прийняття спірного рішення слугувало виключно тлумачення дізнавачем статей кримінального та процесуального кодексу України, а не мотивована оцінка доказів і обставин, наведених у заяві щодо вчиненого діяння.

Як випливає з вищеописаних обставин, дізнавач їм оцінку не надавав взагалі.

Просить суд захистити її права передбачені статтею третьою, частиною першою статті 8 та частиною четвертою статті 32 Конституції України, а також статтею 2 КПК України шляхом скасування спірної постанови дізнавача про закриття кримінального провадження та відновити досудове розслідування.

Заявник в судове засідання з розгляду скарги не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином через підсистему "Електронний Суд" ЄСІТС, що підтверджено довідкою про завчасне доставлення заявнику судової повістки на вказану у заяві адресу електронної пошти, у заяві просив розглянути скаргу в його відсутність.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що заявник про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився та просив розглянути скаргу в його відсутність, виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, слідчий суддя визнає можливим розгляд скарги у відсутність особи, яка подала скаргу, оскільки судом було забезпечено її процесуальне право на розгляд справи в її присутності.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, разом з цим згідно ст. 306 КПК України неявка прокурора, слідчого в судове засідання, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд дослідивши матеріали, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадженняє захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Нормами ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні дізнавача СД Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області перебували матеріали кримінального провадження № 0001027 від 27.07.2023 за ч.1 ст.384 КК України.

Відомості до ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні внесені на підставі ухвали слідчого судді від 24 липня 2023 року за заявою ОСОБА_3 в порядку ст.214 КПК України від 18 липня 2023 року за фактом надання завідомо неправдивих свідчень свідком ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 30001369.

12 квітня 2025 року постановою дізнавача СД Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 кримінальне провадження 0001027 від 27.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Під час розгляду вказаної скарги та дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що постанова від 12.04.2025 року не вмотивована належним чином, оскільки не містить повного та об`єктивного дослідження слідчим всіх обставин справи, на які посилалась заявниця у заяві про вчинення кримінального правопорушення у співставленні до результатів проведених слідчих дій.

Зокрема, слідчим не зроблений висновок з посиланням на проведені у кримінальному провадженні будь-які слідчі дії слідчі дії, чи мала місце подія кримінального правопорушення за обставинами, вказаними у заяві про кримінальне правопорушення та у діях яких осіб встановлено відсутність складу кримінального правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що спірна постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні дізнавачу слід виконати необхідні дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність обставин, що виключають кримінальне провадження і в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області від 12.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0001027 від 27.07.2023 за ч.1 ст. 384 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 04 серпня 2025 року.