Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного в рамках кримінального провадження №0005769 та № 0000729

У С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного в рамках кримінального провадження №0005769 та № 0000729.

В обґрунтування доводів клопотання представник власника майна зазначив, що ОСОБА_4 (надалі за текстом - «Заявник, Третя особа»), який є власником квартири АДРЕСА_1 (право власності відновлено рішеннями судів у цивільній справі № 761/36366/19-ц), Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна стало відомо про наявність державної реєстрації обтяження у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, якою є вищевказана квартира, зокрема: номер запису про обтяження: 13449419 Дата, час державної реєстрації: 23.09.2015 15:12:20 Державний реєстратор: ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ Документи, подані для державної реєстрації: ухвала суду, серія та номер: 752/15531/15-К, виданий 21.09.2015, видавник: ГОЛОСІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24686183 від 23.09.2015 15:16:43, ОСОБА_5 , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ. Вид обтяження: арешт нерухомого майна.

В подальшому, ОСОБА_4 стало відомо, що 11.02.2016 року слідчим суддею Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_7 було розглянуто та задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 про накладення арешту, про що була постановлена відповідна ухвала.

Клопотання прокурора було обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у місті Києві перебуває кримінальне провадження, яке зареєстроване 12.12.2013 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000729 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356, ч. 4 ст. 190 КК України. Зокрема, в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_9 , зловживаючи довірою ОСОБА_4 , заволоділа його нерухомим майном, шляхом обману, що, власне, і стало підставою для постановлення Подільським районним судом міста Києва Ухвали від 11.02.2016 про накладення арешту на зазначене в клопотанні нерухоме майно, в тому числі, на квартиру за АДРЕСА_1 .

Заявник не був присутнім при розгляді клопотання Голосіївським районним судом міста Києва про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , підстави та будь-які інші відомості щодо обставин накладення арешту на нерухоме майно в межах справи №752/15531/15-к останньому невідомі.

Вказує, що право власності Третьої особи на квартиру АДРЕСА_1 та перебуває під арештом у справі, що розглядається, відновлено рішеннями судів всіх інстанцій при розгляді цивільної справи №761/36366/19-ц за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_9 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання договору дарування квартири від 13.11.2008 недійсним, скасування реєстрового запису про державну реєстрацію, скасування рішень про державну реєстрацію прав, визнання права власності, зокрема: Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12.01.2021; Постановою Київського апеляційного суду від 22.04.2021; Постановою Верховного Суду від 10.04.2024, якою була скасована постанова Київського апеляційного суду від 22.04.2021, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; Постановою Київського апеляційного суду від 12.06.2024, яка, станом на дату звернення із означеним клопотанням, в касаційному порядку до Верховного Суду не оскаржувалась.

В ході розгляду цивільної справи №761/36366/19-ц судами було встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 та перебуває під арештом у справі, що розглядається, було зареєстровано за Заявником.

13.11.2008 ОСОБА_4 та ОСОБА_11 уклали договір дарування вказаної вище квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрований за №3526.

Згодом, 08.12.2011 між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 та зареєстрований за №1114.

В подальшому, 06.03.2015 між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 був укладений договір дарування спірної квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 та зареєстрований за №596 (індексний номер: 19848131 від 06.03.2015).

Право власності Заявника на квартиру АДРЕСА_1 та перебуває під арештом у справі, що розглядається, відновлено рішеннями судів всіх інстанцій при розгляді цивільної справи №761/36366/19-ц. Зокрема, Київським апеляційним судом у цивільній справі 761/36366/19 винесена постанова від 12.06.2024, якою:

- визнано недійсним договір дарування квартири за АДРЕСА_1 , укладений 13.11.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрований за №3526.

Скасовано реєстровий запис про державну реєстрацію прав №2459 в реєстровій книзі №187-41, вчинений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна 17.11.2008;

Скасовано рішення Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права класності на об`єкти нерухомого майна про державі реєстрацію №35304989 від 19.12.2011 та запис 8459 в книзі 187-41;

Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19848131 від 06.03.2015.

Вказує, що суди у цивільній справі застосували ефективний спрсіб захисту прав у вигляді визнання недійсним першого договору на відчуження квартири АДРЕСА_1 , а саме, договору дарування квартири за АДРЕСА_1 , що був укладений 13.11.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрований за №3526.

Отже, у зв`язку із набуттям законної сили Постанови Київського апеляційного суду від 12.06.2024 у цивільній справі №761/36366/19-ц та, відповідно, відновленні права власності Заявника на майно, необхідність в подальшому застосуванні в рамках кримінального провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000729 таких заходів як накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , відпала.

Представник володільця майна подав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав з підстав у ньому наведених.

Прокурор у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також недоторканості права власності, відповідно до якої позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ст. 170 ч. 2 п. 1 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

У даному випадку із клопотанням про скасування арешту на майно звернувся представник власника майна.

Арешт майна, також, може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києві від 21.09.2015 та Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2016 на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя виходив з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що для збереження речових доказів, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

В якості підстав для накладення арешту зазначено необхідність забезпечення збереження речових доказів у кримінальному проваджені.

Однак, даних про те, що у кримінальному провадженні потребують проведення додаткових досліджень вказана квартира, прокурором не надано.

Також, відсутні підстави вважати, що майно може бути піддано конфіскації, спеціальній конфіскації або використане для забезпечення цивільного позову або містить відомості, що стосуються даного кримінального правопорушення.

Так, заявником доведено, що органом досудового розслідування не надано достатніх підстав, щоб вважати, що зазначене майно одержано злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину.

Однією із загальних засад кримінального провадження визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України є розумність строків. В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинно бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. (Рішення у справі "АГОСЬ" проти Сполученого Королівства" від 24 жовтня 1986 року, серія А.№108, п.52).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ураховуючи викладені обставини в їх сукупності слідчий суддя прийшов до переконання про те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала потреба, оскільки стороною обвинувачення не доведено необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, а також наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна з огляду на сумніви щодо співмірності такого обмеження права власності зі завданням кримінального провадження, а відтак, накладений раніше арешт підлягає скасуванню з метою дотримання прав власника майна.

Керуючись ст.ст. 170,174, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного в рамках кримінального провадження № 0005769 та № 00007299 - задовольнити;

Арешт накладений в рамках кримінального провадження №0005796 на підставі Ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києві від 21.09.2015 та арешт накладений в рамках кримінального провадження №0000729 на підставі Ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 11.02.2016 на квартиру АДРЕСА_1 - скасувати;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Подільського

районного суду м. Києва ОСОБА_1