ВИРОК

Іменем України

13 травня 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 секретар судових засідань - ОСОБА_2

номер справи 522/18554/17 провадження 1-кп/501/99/25

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000793 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 вересня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Вінницької області, громадянки України,

має середню спеціальну освіту, розлучена ,має неповнолітню дитину 2008 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України,

участь у справи приймали: прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачена - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.

03 жовтня 2017 року Одеською обласною прокуратурою до Приморського районного суду м. Одеси скеровано кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України, з затвердженим обвинувальний актом та угодою про визнання винуватості від 22 вересня 2017 року.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року про затвердження угоди про визнання винуватості відносно ОСОБА_3 призначене узгоджене покарання.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 2 липня 2020 року вирок Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року про затвердження угоди про визнання винуватості відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України, скасовано. Призначено новий розгляд кримінального провадження за територіальною підсудністю в Овідіопольському районному суді Одеської області.

4 вересня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000793 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 вересня 2017 року направлений для розгляду до Іллічівського міського суду Одеської області, в провадження судді ОСОБА_6 .

Суддю Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_6 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1007/0/15-23 від 24 жовтня 2023 року.

7 грудня 2023 року автоматизованої системою документообігу суду кримінальне провадження передано на розгляд судді ОСОБА_1 та призначено до судового розгляду.

13 травня 2025 року прокурором Одеської обласної прокуратури було змінено обвинувачення в порядку ст. 338 Кримінального процесуального кодексу України та надано до суду новий обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням відносно ОСОБА_3 , а саме

змінено обвинувачення з ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України на ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Разом з обвинувальним актом до суду надано угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності її захисника ОСОБА_5 .

Формування пред`явленого обвинувачення визнаного доведеним.

У травні 2014 року, ОСОБА_3 , маючи намір на отримання з державного бюджету грошових коштів в якості державної соціальної допомоги без проходження певної процедури оформлення та перевірки законності підстав для отримання такої допомоги, зв`язалась з ОСОБА-1 депутатом Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області.

Під час бесіди, ОСОБА-1, використовуючи свій статус депутата та представника інтересів громади, діючи в порушення вимог порядку та Постанови КМУ від 24 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», повідомив ОСОБА_3 про те, що вона може надати свої персональні дані для оформлення та подальшого отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

При цьому, ОСОБА-1 повідомив ОСОБА_3 , про те, що у неї відсутні законні підстави для отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, що визначені Постановою КМУ від 24 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», однак, у разі надання її згоди на участь у даній злочинній діяльності та надання йому незаконної винагороди у розмірі 50% від нарахованих сум соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, він вчинить дії щодо оформлення та нарахування такої допомоги.

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про відсутність у неї законних підстав для отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, усвідомлюючи незаконність своїх дій, дій ОСОБА-1 та інших осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою привласнення грошових коштів державного бюджету, погодилась на пропозицію та умови ОСОБА-1 і таким чином, вступила з останнім у попередню змову щодо привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Діючи відповідно до вказівок ОСОБА-1, при зустрічах у березні 2014 року, ОСОБА_3 надала ОСОБА-1 копію паспорту громадянина України, ІПН, свідоцтва про народження дітей тощо, які необхідні для проведення процедури нарахування соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

У березні 2014 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, після отримання від ОСОБА_3 вищевказаних документів, ОСОБА-1, з метою створення підстав для нарахування соціальної допомоги ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, розташованого за адресою: вул. Шевченка, буд. 169, смт. Овідіополь Овідіопольського району, Одеської області передав копії вищевказаних документів ОСОБА-2.

Одночасно, ОСОБА-1 надав вказівку ОСОБА-2 про необхідність зареєструвати ОСОБА_3 в журналі «реєстрації приймання заяв і документів усіх видів соціальної допомоги» під датою та порядковим номером, які передували реальному періоду оформлення даного звернення, а також надавав вказівку виконати усі необхідні дії щодо процедури оформлення заяв і документів, необхідних для нарахування соціальної допомоги ОСОБА_3 , шляхом внесення в електрону базу АСОПД неправдивих даних щодо нього, з метою створення нібито законних підстав для нарахування державної соціальної допомоги, яка передбачена Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2000 року , Постановою КМУ від 24 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям».

Крім того, у той же період часу, ОСОБА-1 надав вказівку ОСОБА-3 контролювати реєстрацію ОСОБА_3 та використовуючи код та пароль свого персонального доступу до електронної бази АСОПД, здійснювати нарахування їй грошових коштів в якості державної соціальної допомоги, яка передбачена Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2000 року, Постановою КМУ від 24 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям».

ОСОБА-2, 02 березня 2014 року діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою привласнення коштів державного бюджету, зловживаючи своїм службовим становищем, знаходячись на своєму робочому місці, отримавши копії документів ОСОБА_3 , на виконання вказівок ОСОБА-1, безпідставно, використовуючи персональні код та пароль доступу, внесла в електрону базу автоматизованої системи обробки персональних даних Міністерства соціальної політики (АСОПД) неправдиві відомості щодо ОСОБА_3 , які давали підстави для отримання нею соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а саме: усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи їх настання, умисно, в порушення положень п. 10 Порядку, не відобразила відомості про те, що ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Далі, ОСОБА-3, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про відсутність у ОСОБА_3 підстав для отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, зловживаючи своїм службовим становищем, в порушення Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2000 року та Постанови КМУ від 24 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», використовуючи код та пароль свого персонального доступу до електронної бази АСОПД 02 березня 2014 року здійснив нарахування ОСОБА_3 грошових коштів в якості державної соціальної допомоги, яка передбачена Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2000 року, Постановою КМУ від 24 лютого 2003 року № 250 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», а саме: 02 березня 2014 року за березень 2014 рік - 12145 грн. 94 коп.

В подальшому, нарахування здійснювалися ОСОБА-3 з квітня 2014 року по червень 2016 року та всього на особистий рахунок ОСОБА_3 відкритий в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , загальна нарахована соціальна державна допомога становить в сумі 76 808 грн. 97 коп.

За період з березня 2014 року по червень 2016 року, після кожного нарахування та незаконного отримання щомісячної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, ОСОБА_3 діючи за попередньою змовою з ОСОБА-1, перераховувала через термінал «Приватбанк» розташований на території м. Білгород-Дністровський Одеської області, 50 % від отриманих в якості соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям коштів на банківські картки вказані ОСОБА-1.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України - пособництво у вчиненні кримінального правопорушення шляхом надання засобів та іншим чином сприяння приховуванню кримінального правопорушення, що полягало у вчиненні привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, що вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Позиція учасників судового процесу.

Прокурор в судовому засіданні вважає, можливим затвердити угоду та зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила передбачені ст. 469 Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у пред`явленому звинувачені, повідомлена про наслідки зміни обвинувачення в суді та заявила про здатність продовження розгляду справи, після зміни обвинувачення.

Пояснила, що ознайомлена з умова угоди, її наслідками та невиконанням та прохала її затвердити.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заявив, про те що угода відповідає діючому законодавству та інтересам суспільства, підлягає затвердженню.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням положень ст. 75 Кримінального кодексу України та покладанням обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України.

Угодою передбачене відшкодування обвинуваченої ОСОБА_3 50 % від завданої матеріальної шкоди, в розмірі 38404.49 грн.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені сторонам.

Згідно даної угоди обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно та в повному обсязі визнає себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Розглядаючи в судовому порядку питання про можливість затвердження даної угоди , Суд виходить з наступного.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

У відповідності до ч. 4 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб,організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні просить вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких злочинів.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 п. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

При її затвердженні та узгоджені міри покарання, враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме: визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50,65 Кримінального кодексу України, оскільки визначена у межах ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого злочину (тяжкий злочин), обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, розлучена, має неповнолітню дитину, місце реєстрації проживання.

Висновок суду.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За наявності обставини, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше не судима, сторони погоджуються на призначене їй покарання.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України, а саме: пособництво у вчиненні кримінального правопорушення шляхом надання засобів та іншим чином сприяння приховуванню кримінального правопорушення, що полягало у вчиненні привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, що вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Інші питання які вирішувались судом при винесенні рішення .

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Судові витрати ,позовні вимоги , речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ч 2 ст.373, 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 травня 2025 року, що була укладена між прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 з однієї сторони та обвинуваченою ОСОБА_3 , в присутності її захисника адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони у кримінальному провадженні № 1-кп/501/99/25, (522/18554/17).

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 Кримінального кодексу України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

? періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

? повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки Вінницької області, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави відшкодування збитків в розмірі 38404,48 грн.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, виключно з підстав, передбачених ст. 394 Кримінально-процесуального кодексу України до Одеського апеляційного суду через Чорноморський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий