ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/383/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001179 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи повіреним представником ТОВ «БЛС» (), маючи довірливі відносини з ОСОБА_7 , шляхом обману, заволодів грошовими коштами останнього у великому розмірі.

Встановлено, що приблизно на початку листопада 2019 року, більше точного часу під час досудового розслідування не встановлено, у невстановленому місці, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 у великому розмірі, під приводом продажу останньому від імені ТОВ «БЛС» легкового транспортного засобу.

Так, приблизно на початку листопада 2019 року, більше точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні офісу ТОВ «БЛС» (м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 13), будучи повіреним ТОВ «БЛС» в питаннях купівлі-продажу транспортних засобів, достовірно знаючи про те, що легковий транспортний засіб марки «БМВ 520» д.н.з. НОМЕР_1 не належить ТОВ «БЛС» на праві власності - а є власністю громадянина ОСОБА_8 , маючи довірливі відносини з ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 , запропонував останньому придбати у власність легковий транспортний засіб марки «БМВ 520» д.н.з. « НОМЕР_1 » за 26 000 доларів США, при цьому запевнивши останнього про те, що даний транспортний засіб є власністю ТОВ «БЛС».

ОСОБА_7 маючи довірливі відносини з ОСОБА_3 , оскільки останній не вперше здійснював продаж від імені ТОВ «БЛС» транспортних засобів ОСОБА_7 , розуміючи фінансову привабливість та економічну рентабельність майбутньої угоди, погодився на умови ОСОБА_3 та повідомив про готовність купівлі зазначеного транспортного засобу.

Отримавши від ОСОБА_7 згоду на купівлю останнім вказаного транспортного засобу, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, у проміжок часу з 01.11.2019 по 14.11.2019 року, більш точного часу не встановлено, у невстановленому місці, склав паперовий документ - Договір купівлі-продажу №041020/1 від 14.11.2019. Відповідно до умов зазначеного договору -ТОВ «БЛС» (продавець) передає у власність ОСОБА_7 (покупець) транспортний засіб марки «БМВ 520» д.н.з. « НОМЕР_1 » 2016 р.в., за ціною 650 000 гривень.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, у проміжок часу з 01.11.2019 по 14.11.2019 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи в приміщенні офісу ТОВ «БЛС» (м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 13), разом з невстановленою під час досудового розслідування особою, яка здійснила підроблення особистого підпису директора ТОВ «БЛС» ОСОБА_9 , шляхом нанесення графічного напису схожого підпису ОСОБА_9 на сформованому ОСОБА_3 документі (Договір купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019) від імені ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , маючи доступ до круглої печатки ТОВ «БЛС», наніс відтиск круглої печатки ТОВ «БЛС» на сформованому ним договорі купівлі-продажу від 14.11.2019, тим самим виготовивши предмет вчинення злочину, за допомогою якого планував реалізувати обман ОСОБА_7 та у подальшому заволодіння його грошовими коштами у великому розмірі.

У подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, 14 листопада 2019 року, у проміжок часу з 09 години 00 хвилин по 10 годину 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні кафе «ДРАЙВ», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 40 (з`їзд з вул. Ревуцького на пр-т Бажана), ОСОБА_3 маючи на меті протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , представляючись повіреним ТОВ «БЛС», під час особистої зустрічі передав ОСОБА_7 завідомо підроблений офіційний документ (договір купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019), в частині підроблення особистого підпису директора ТОВ «БЛС» ОСОБА_9 , при цьому запевняючи про обізнаність керівництва ТОВ «БЛС в укладанні зазначеної угоди та запевнивши останнього у найшвидшому процесі перереєстрації права власності на вказаний вище транспортний засіб за ОСОБА_7 з ТОВ «БЛС».

В той же час та в тому же місці, ОСОБА_7 отримавши другий екземпляр підробленого ОСОБА_3 договору купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019, завірений круглою печаткою ТОВ «БЛС», повністю довіряючи останньому, не усвідомлюючи про вірогідність обману з боку ОСОБА_3 , передав останньому грошові кошти в сумі 13 000 доларів США (що еквівалентно за курсом НБУ в 316 030 гривень) в рахунок п`ятдесяти відсоткового авансу суми договору купівлі-продажу зазначеного транспортного засобу.

У подальшому ОСОБА_3 , отримавши грошові кошти від ОСОБА_7 , розпорядився ними на власний розсуд та у власних цілях.

Тим самим, ОСОБА_3 , надавши підроблений документ, ввівши в оману ОСОБА_7 , під приводом продажу від імені ТОВ «БЛС» транспортного засобу, достовірно знаючи, що транспортний засіб не є власністю ТОВ «БЛС», заволодів шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_7 у великому розмірі.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та суду показав, що працював в компанії ТОВ «БЛС» протягом 7 років, на різних посадах, займався продажем та здачею в оренду автомобілів. У якийсь момент він вирішив звільнитись із компанії та відкрити власну справу аналогічну діяльності ТОВ "БЛС" і повідомив про це керівництву, внаслідок чого виник конфлікт. До цих подій жодних, в тому числі, фінансових питань до нього не було. Після новини про звільнення та наміру почати свою діяльність з надання послуги оренди транспортних засобів, йому почали погрожувати керівники компанії, запросили до свого кабінету, та повідомили, що у них є знайомі, які зроблять йому дуже погано, а тому найкращий для нього варіант - просто піти, після чого виникла конфліктна ситуація, яка полягала в тому, що він ніби то не довіз певну суму коштів від продажу автомобіля ОСОБА_7 в бухгалтерію. По автомобілю «БМВ 520» д.н.з. « НОМЕР_1 » доручення на продаж йому було надано логістом компанії в усній формі, після чого менеджерами бухгалтерії була узгоджена сума договору та його зміст. Підпис у договорі купівлі - продажу в графі «Продавець» був директора ОСОБА_10 , оскільки такого роду договори повинен підписувати тільки директор. В той час ним було продано близько 16 автомобілів без будь якої відео та фотофіксації, до цього жодних питань не було, претензії виникли саме до автомобіля «БМВ 520» д.н.з. « НОМЕР_1 », а не до 16 інших. Кошти від укладених договорів, як і самі договори, він передавав у бухгалтерію, якщо ці договори залишались ще у нього, то приходив кур`єр, якому віддавались документи. В подальшому, від батька він дізнався про відкриття кримінального провадження відносно нього за фактом шахрайства. ОСОБА_7 та компанія свідчили проти нього, аби він не відкрив свою справу, яка б склала їм конкуренцію та перейняла частину клієнтів. Щодо підпису договору купівлі продажу, цим займався ОСОБА_11 , щодо печатки, вона стояла на всіх договорах, крім того, печатки не завжди зберігалися в бухгалтерії, оскільки клієнти іноді приїжджали вночі, коли бухгалтерія не працювала, а тому печатка була у загальному для всіх доступі. Відомо йому про те, що з потерпілим вирішили ситуацію, компанія відразу віддала гроші в більшому розмірі, ніж того передбачав договір. Він же отримані від ОСОБА_7 кошти передав у бухгалтерію без буть яких підтверджень. Також він повідомив, що коли конфлікт із керівництвом зайшов надто далеко він просто вийшов із офісу залишивши там свої особисті речі та більше там не появлявся.

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи допитаною в судовому засіданні, суду показав, що проживає у м. Стокгольм, Швеція, в Україні не прописаний, перебуває на консульському обліку та працює за кордоном. З обвинуваченим перебував у ділових відносинах. З моменту як він працював з компанією «БЛС», купував у них машини, щоб здавати цій же компанії в оренду, всього на той момент, приблизно 2020 рік, придбав близько 2 машини. При покупці останнього автомобіля «БМВ 520», передав ОСОБА_3 кошти. Хвилювання жодного не було, оскільки до цього купував вже автомобілі та попередньо передавав кошти. За останньою інформацією від ОСОБА_3 , автомобіль належав одному зі співвласників. Зустрівшись з обвинуваченим в кафе-драйв «ТРАФІК», що на метро Харківська, підписали договір, документи на машину не перевіряв, після чого, в присутності дружини, передав половину коштів за машину в розмірі 13 000 доларів і з того моменту, за словами ОСОБА_3 , машина працювала в оренді на нього незалежно від того, коли він віддасть другу частину грошей. Їх він повинен був віддати до кінця року. Після цієї зустрічі обвинувачений зник, на зв`язок не виходив. Коли він приїздив в компанію, ОСОБА_3 завжди з`являвся та перешкоджав йому зайти в офіс. Іншу половину грошей він не передав, оскільки зателефонував власник компанії та сказав, що ОСОБА_3 вкрав кошти, а машина «БМВ 520» взагалі не була виставлена на продаж.

ОСОБА_12 так само як попередні машини оформлював БМВ, однак в договорі був вказаний не він, а хтось із співзасновників, чий підпис там був - не знає. Обвинувачений при ньому не підписував договір, а також не пам`ятає чи була там печатка. В подальшому, після того як виявили дану ситуацію, компанія «БЛС» повернула частково внесені кошти, в розмірі 10 000 доларів та визнали частково провину, що не проконтролювали за ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що є дружиною потерпілого ОСОБА_7 , не працює і проживає у м. Стокгольм, Швеція. ОСОБА_3 був частим клієнтом їхньої туристичної компанії. Дізнавшись, що обвинувачений виконуючий обов`язки директора компанії «БЛС», у 2018 році запропонував їм з чоловіком бути інвесторами та здавати автомобілі в оренду. Спочатку вони придбали перший автомобіль, який приносив їм кошти, потім придбали другий та третій автомобілі. Коли чоловік питав чому не відбуваються розрахунки за оренду в зазначені дати, ОСОБА_3 говорив, що не все так просто, що в них фінансові труднощі. Тоді вона думала, що це правда. Обвинувачений зникав на кілька днів, міг на тиждень, що турбувало, однак потім він з`являвся й це викликало підозру. Транспортний засіб «БМВ 520», який запропонував їм придбати ОСОБА_3 , коштував 150 доларів на один день прокату, а повна вартість автівки - 26 000 доларів. Дана пропозиція їм сподобалась, однак всієї суми одразу не було, тому від ОСОБА_3 надійшла пропозиція розділити суму автомобіля на два платежі по 13 000 доларів. ОСОБА_3 сказав що фінансовий відділ та директор погодилися на розділ платежів та запропонував підписати договір. Зустріч відбулася в кафе-драйв «Трафік», де були присутні вони з чоловіком та ОСОБА_3 . Обвинувачений надав їм примірник договору, в якому була вказана повна вартість автомобіля та підпис фінансового директора, на що вони з чоловіком здивувались, однак обвинувачений їх запевнив, що все добре, так має бути. Після підписання, ОСОБА_7 передав ОСОБА_3 13 000 доларів, той перерахував і поклав кошти в сумку, на цьому вони розійшлися. У кожного був примірник договору. Після угоди ОСОБА_3 перестав виходити на зв`язок. З ними зв`язався представник ТОВ «БЛС» та повідомив, що ОСОБА_3 багато кого ввів в оману, та що автомобіль «БМВ 520» не продається і не буде продаватися. В договорі було зазначено, що продавець компанія «БЛС», але ТОВ не є власником автомобіля. «БМВ 520» належить приватній особі, про що повідомила дружина власника автомобіля. В подальшому виявилося, що підпис, котрий стояв у договорі, не фінансового директора, а сам ОСОБА_3 при них жодного підпису не ставив. Після того, як дізналися про діяльність ОСОБА_3 , з ними почали зв`язуватися інші інвестори, постраждалі, керівництво компанії. Передавши оригінал договору адвокату компанії «БЛС», він зобов`язався представляти їх інтереси в суді.

Будучи допитаним в судовому засіданні, свідок ОСОБА_8 суду показав, що проживає м. Арлінгтон-Гайтс, штат Іллінойс, США, працює приватним підприємцем. На час вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, автомобіль «БМВ 520» д.н.з. « НОМЕР_1 », належав йому та був зданий компанії «БЛС» для прокату. Ао всіх питаннях щодо здачі в оренду транспортного засобу домовився із ОСОБА_14 - власником компанії «БЛС», ОСОБА_3 приймав його, так як займався прокатом його транспортного засобу. Для цього заключили договір, надав всі документи стосовно автомобіля, ОСОБА_3 займався страховкою для прокату, гроші отримував згідно договору. Про продаж свого автомобіля дізнався від слідчого, однак за документами авто залишалось оформлене на нього та в прокаті.

Свідок ОСОБА_15 , будучи допитаним в судовому засіданні, суду показав, що проживає у м. Києві, працює у ТОВ «БЛС» на посаді операційного директора. З ОСОБА_3 раніше разом працювали, він був керівником відділу прокату, займався клієнтами, перевіряв договори, мав доступ до всіх ресурсів, до сейфу, до грошових коштів та до печатки компанії, перебував у дружніх відносинах з керівництвом. Щодо транспортного засобу «БМВ 520», то знає, що вказаний транспортний засіб був власністю ОСОБА_8 , особисто бачив в офісі документи про надання цього автомобіля в оренду. В подальшому, бачив як ОСОБА_3 спілкувався з ОСОБА_7 , який є партнером компанії «БЛС», про що спілкувалися не знає, однак чув, що ОСОБА_3 хотів продати автівку, після чого бачив документи про продаж автомобіля «БМВ 520», який придбав його керівник, на даному етапі власник авто він, «БМВ 520» перебуває тільки в особистому користуванні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що проживає у м. Київ, працює у ТОВ «БЛС» на посаді керівника технічного відділу. На момент допиту з обвинуваченим ні в яких відносинах не перебував. У 2019 році працював у ТОВ «БЛС» на посаді механіка, в обов`язки входило дивитися за технічним станом автомобілів. Компанія має автопарк, де перебували автомобілі як для надання в оренду, так і на продаж. ОСОБА_3 був керівником прокатного відділу, в його підпорядкуванні були менеджери прокату, також, він контролював отримання коштів та передачу їх керівництву, підписання договорів, залучення партнерських авто та виплата їм грошових коштів. Мав доступ до печаток та сейфу. ОСОБА_7 був партнером компанії, надавав свої автомобілі в оренду ТОВ «БЛС». Транспортний засіб «БМВ 520» - партнерський автомобіль, власником якого був ОСОБА_8 , цей автомобіль він особисто обслуговував. Коли хотів взяти «БМВ 520» для своїх цілей, йому було відмовлено, ОСОБА_3 прийшов та сказав, що вказане авто вони не можуть використовувати, оскільки воно продано ОСОБА_7 , однак жодних договорів він не бачив.

Будучи допитаною в судовому засіданні, свідок ОСОБА_17 суду показала, що проживає м. Києві, працює в ТОВ «БЛС» на посаді фінансового директора. Працювала з ОСОБА_3 в ТОВ «БЛС», перебували у прекрасних дружніх відносинах. Оскільки вона займає посаду фінансового директора, могла спілкуватися з усіма в компанії, основна частина її роботи - це фінанси, основна діяльність - наданя автомобілів у прокат. ОСОБА_3 був начальником відділу прокату, спілкувався з партнерами, які надають компанії машини для використання, заключав договори оренди та прокату. Продавати компанія могла тільки автомобілі, які перебували у її власності. ОСОБА_3 мав доступ до сейфу з документами, печатками. Стосовно транспортного засобу «БМВ 520», то належав він ОСОБА_8 , який є другом її чоловіка. ОСОБА_8 був партнером компанії, оскільки здавав автомобіль в оренду ТОВ «БЛС». Крім того, компанія мала іншого партнера ОСОБА_7 , який викупив у компанії 2 автомобілі та залишив їх в прокаті. Питання про продаж автомобіля «БМВ 520» не стояло, однак ОСОБА_3 продав його ОСОБА_7 , отримавши за це гроші, надавши договір купівлі-продажу від імені компанії, в той час як компанія не являлася власником транспортного засобу. В якийсь момент ОСОБА_3 , під час обговорень робочих питань, вийшов до вбиральні та зник з роботи, внаслідок чого вони почали перевіряти всі матеріальні цінності, зв`язуватись із партнерами та співробітниками. В ході перевірки вони виявили договір купівлі-продажу транспортного засобу «БМВ 520», однак директор ТОВ ОСОБА_9 зауважив, що такий договір він не підписував, так як компанія не займається продажем автомобілів, у яких є власник, після чого вони звернулися до правоохоронних органів. Після зникнення ОСОБА_3 , вони з ним не спілкувалися, автомобіль «БМВ 520» залишалося в компанії і вони далі працювали з ним.

Свідок ОСОБА_18 , будучи допитаним в судовому засіданні, суду показав, що проживає у м. Києві, працює у ТОВ «БЛС» на посаді директора та є співзасновником компанії. ОСОБА_3 знає давно, оскільки той працював в компанії досить багато років. Основною діяльністю ТОВ є прокат як своїх автомобілів, так і партнерських. На час подій займав посаду директора загальних питань, також був ще генеральний директор. ОСОБА_3 займався відділом прокату, укладав з партнерами договори. «БМВ 520» - автомобіль ОСОБА_8 , їх партнера який компанія надавася в прокат. ОСОБА_7 - партнер компанії, він купував автомобілі та здавав їх в прокат компанії. Коли ОСОБА_7 зацікавився у придбанні «БМВ 520», ОСОБА_3 з ОСОБА_8 не спілкувався з цього приводу. У січні 2020 року мав телефонну розмову з ОСОБА_7 та він повідомив, що уклав з ОСОБА_3 договір купівлі - продажу автомобілю «БМВ 520», вніс ОСОБА_3 передплату в розмірі 13 000 доларів, та пізніше показав договір, у якому підпис директора був схожий на ОСОБА_9 , однак останній не підписував подібного документу. Виявивши вказане, із ОСОБА_3 почалась розмова за це авто, під час якої він вийшов покурити та зник, також, зникли грошові кошти які йому передав ОСОБА_7 . В подальшому, він звертався до правоохоронних органів, телефонував до батьків та дружини ОСОБА_3 , щоб його знайти.

На ОСОБА_7 автомобіль не переоформлювався, рік ще перебував в офісі, після чого він його викупив, а з ОСОБА_7 домовився, що передасть йому спочатку 5 000 доларів, потім ще 5 000 доларів, про що є розписки, щоб зберегти репутацію компанії. 3 000 доларів залишились неповернутими. На разі ні з ОСОБА_7 , ні з ОСОБА_3 він не спілкується. ОСОБА_3 був повністю його довіреною особою, він забирав його доньку з дитячого садка, мав доступ до баз, до сейфу, до печаток, до коштів. Наміру щодо звільнення з ТОВ «БЛС» ОСОБА_3 не висловлював.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що працює директором благодійного фонду «Фундація Друзів України». На момент подій, працював директором компанії «БЛС». ОСОБА_19 працював в ТОВ «БЛС» з 2014 року до 2020 року, протягом 6 років, займав посаду керівника відділу прокату. Зарекомендував себе дуже добре, був в дружніх стосунках, максимально позитивна людина, не було помічено за ним того, щоб він щось викрадав або брав в борг. Про те, що ОСОБА_3 звільнявся з компанії, не знав. Працював керівником компанії, контролював фінансову діяльність, опрацьовував фінансові результати. Здебільшого, відбувались готівкові розрахунки, кошти лишали в сейфі, а приймали їх ті, хто спілкувався з клієнтом. Процедура отримання коштів відбувалась наступним чином, клієнт приходив до офісу, підписував договір, передавав оплату, ці кошти заносили або ОСОБА_3 , або ОСОБА_17 в сейф в окремий конверт. Кожного дня бухгалтери перевіряли внесені завдатки, звіряли касу. 21.01.2020 році ОСОБА_3 зник при проведенні перевірки документів. Коли почали спілкуватися з партнерами ТОВ «БЛС» та виявили певну розбіжність, що полягала в тому, що ОСОБА_7 , який був партнером компанії, підписав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу транспортного засобу «БМВ 520», 2016 року випуску з їхньою компанією, засвідчений печаткою ТОВ «БЛС» та ніби то його підписом, хоча автомобіль не був власністю компанії. ОСОБА_7 передав кошти за цю машину, яка належала їхньому партнеру, що здавав автомобіль «БМВ 520» в оренду компанії. ОСОБА_3 зник зранку, в день, як виявили договір з ОСОБА_7 . Після цього обвинувачений на зв`язок не виходив. На той момент, його на робочому місці не було, свідки, котрі були присутні в компанії, повідомили, що ОСОБА_3 вийшов попалити та ніби як втік. За словами ОСОБА_7 , вони зустрілися з ОСОБА_3 , останній передав йому підписаний примірник договору, ОСОБА_7 його взяв та передав грошові кошти, однак не пам`ятає в якій сумі.

Будучи допитаним в судовому засіданні, свідок ОСОБА_20 суду показав, що працює у ТОВ «БЛС» на посаді водія. ОСОБА_3 його колишній керівник, перебували з ним у дружніх стосунка, конфліктних ситуацій не виникало. Про продаж транспортного засобу «БМВ 520» дізнався від ОСОБА_7 , коли той приїхав його забирати. ОСОБА_7 повідомив, що автомобіль «БМВ 520» він придбав через ОСОБА_3 , що й підтвердив сам ОСОБА_3 , коли він приїхав до нього в офіс.

Окрім показів потерпілого та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами, а саме:

Даними відображеними у договорі купівлі-продажу №041020/1 від 14.11.2019 року (т.2 а.п.127) з яких вбачається, що ТОВ "БЛС" продало ОСОБА_7 транспортний засіб "БМВ 520" 2016 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 за 650 000 грн.

Комплексом даних, відображених у протоколі огляду місця події від 26.02.2020 року (т. 2 а.п. 129-132 ) з яких вбачається, що предметом огляду є мобільний телефон марки «Самсунг НОТ 8» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , без видимих ознак пошкодження. Потерпілим ОСОБА_7 було надано добровільну згоду на вилучення наданого на огляд мобільного телефону в потребі органу слідства.

Фактичними даними, відображеними у протоколі огляду предмету (мобільного телефону) від 27.02.2020 року (т. 2 а.п. 133-141) з яких вбачається, що відкривши робочий інтерфейс мобільного телефону марки «Самсунг НОТ 8» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , ввівши номер НОМЕР_4 , на екрані телефону висвітлився збережений контакт « ОСОБА_21 ». Відкривши інформацію про контакт, виявлено інформацію про два номери мобільних телефонів: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 . В розділі «Повідомлення» будь яких повідомлень від вказаного контакту не виявлено. Відкривши додаток «Viber», виявлено безліч збережених діалогів з контактами власника мобільного телефону, серед яких виявлено збережений діалог з контактом «Александр BLS». Ознайомившись зі змістом діалогу, з урахуванням досліджуваних обставин у кримінальному провадженні, зосереджено увагу на фрагментах листування за 13.11.2019 та 14.11.2019.

Даними, відображеними у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2020 року (т. 2 а.п. 143-145) з яких вбачається, що у ході даної слідчої дії свідок ОСОБА_13 впізнала особу, зображену на фотокартці № 2 як ту, яка 14.11.2019 року приблизно о 09 год 00 хв - 10 год 00 хв перебувала на зустрічі з її чоловіком ОСОБА_7 в приміщенні кафе «Драйв», що поруч з автомийкою «Трафік» за адресою: з`їзд з вул. Ревуцького на п-т М. Бажана в сторону центра Києва, та якого її чоловік представив в якості представника ТОВ «БЛС». Із довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2020 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Фактичними даними, відображеними у протоколі відбору експериментальних зразків підпису ОСОБА_9 від 06.03.2020 року (т. 2 а.п. 153) з яких вбачається, що у ході даної слідчої дії старшим слідчим Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_22 у приміщенні Дарницького УП ГУНП в м. Києві було відібрано зразки підпису ОСОБА_9 для подальшого проведення експертиз.

Комплексом даних, відображеними у протоколі відбору експериментальних зразків відтиску круглої печатки ТОВ «БЛС» від 06.03.2020 року з додатками (т. 2 а.п. 154-156) з яких вбачається, що у ході даної слідчої дії старшим слідчим Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_22 у приміщенні Дарницького УП ГУНП в м. Києві у директора ТОВ «БЛС» ОСОБА_9 було відібрано зразки відтиску круглої печатки ТОВ «БЛС» .

Даними, відображеними у висновку експерта № 17-3/430 від 25.03.2020 року (т. 2 а.п. 168-174) з яких вбачається, що вирішити запитання «Чи виконаний підпис у графі «Генеральний директор____/Луцкович С.В/» у догорові купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019 від імені ОСОБА_9 самим ОСОБА_9 чи іншою особою?» не виявилося можливим у зв`язку з простотою будови елементів та обмеженим обсягом почергової інформації у досліджуваному підписі. Запитання щодо виконання підпису від імені ОСОБА_9 у графі «Генеральний директор____/Луцкович С.В/» у догорові купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019 ОСОБА_3 не вирішувалося у зв`язку з неможливістю вирішити запитання щодо виконання підпису особою, від імен якої він зазначений. Відбито печатки ТОВ «БЛС» у графі «Генеральний директор____/ ОСОБА_9 /» у догорові купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019 нанесений печаткою ТОВ «БЛС», експериментальні зразки відбитків якої надані на дослідження в якості порівняльного матеріалу.

Комплексом даних, відображених у висновку експерта № 17-3/724 від 04.05.2020 року (т. 2 а.п. 183-188) з яких вбачається, що установити чи виконаний підпис від імені ОСОБА_9 у графі «Генеральний директор» у догорові купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019 ОСОБА_9 чи іншою особою, не виявилося можливим, так як ні збіжні, ні розбіжні ознаки не утворюють сукупності, достатньої для формування будь-якого висновку (позитивного або негативного), щодо виконавця досліджуваного підпису. Запитання «Чи виконано підпис у графі «Генеральний директор» у догорові купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019 від імені ОСОБА_9 ОСОБА_3 чи іншою особою?» не вирішувалося, у зв`язку з неможливістю вирішення запитання про автентичність підпису, тобто чи виконано підпис від імені ОСОБА_9 самим ОСОБА_9 чи іншою особою.

Фактичними даними, відображеними у висновку експерта № 20-3920 від 04.05.2020 року (т. 2 а.п. 196-199) з яких вбачається, що підпис від імені ОСОБА_9 , розташований у графі «Генеральний директор» лівору запису « ОСОБА_9 » у догорові купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019 виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою. Вирішити питання чи підпис від імені ОСОБА_9 , розташований у графі «Генеральний директор» лівору запису « ОСОБА_9 » у догорові купівлі-продажу № 041020/1 від 14.11.2019 виконаний ОСОБА_3 чи іншою особою, не являється можливим по причинам, вказаним в дослідницькій частині висновку.

Даними які містяться у копією свідоцтва про реєстрацію транспотрного засобу НОМЕР_7 (т.2 а.п.146-147) з яких вбачається, що автомобіль "БМВ 520І" 2016 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 належав ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_3 суд ставиться до них критично та розцінює виключно як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Крім того вказані показання спростовуються комплексом досліджених у судовому засіданні доказів.

Сам обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує факт продажу автомобіля «БМВ 520» д.н.з. « НОМЕР_1 » 2016 р.в. ОСОБА_7 від імені компанії "БЛС" та отримання за це 13 000 Доларів США.

Те, що зазначений автомобіль не належав компанії "БЛС" та не міг бути проданий нею підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.2 а.п.146-147) та показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 .

Те, що на договороі купівлі-продажу №041020/1 від 14.11.2019 року (т.2 а.п.127) проставлений підпис не директора ОСОБА_9 , підтверджується показаннями самого ОСОБА_9 та висновком експерта № 20-3920 від 04.05.2020 року (т. 2 а.п. 196-199).

Про довірливі відносини з ОСОБА_3 підтверджує потерпілий ОСОБА_7 .

Факт зникнення ОСОБА_3 із офісу компанії у момент коли почали з"ясовувавти питання щодо транспортного засобу «БМВ 520» д.н.з. « НОМЕР_1 » та подальше переховувавння, характеризує поведінку ОСОБА_3 після вчинення злочину та вказує на бажання довести свої злочинні наміри до кінця.

Аналізуючи доводи захисника про підстави для визнання постанови слідчого від 26.08.2020 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук (т.2 а.п.207-209) недопустимим доказом та закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, суд виходить із наступного.

Єдиною підставою для визнання вищезазначеної постанови недопустимим доказом є те, що вона не погоджена із прокурором .

Відповідно до ч.4 ст.280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

При цьому слід зазначити, що форма погодження із прокурорм зупинення досудового розслідування, нормами КПК України не пепредбачена, а тому одна лише відсутність на постанові фрази "Погоджую" чи підпису прокурора, не може свідчити, що така процесуальна дія прокурором не погоджена.

Враховуючи те, що зазначена постанова прокурорм не була скасована, беручи до уваги те, що прокурорм було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні і відомості про зупинення досудового розслідування, як і відомості про його відновлення, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до якого прокурор має безпосередній доступ, підстав стверджувати, що із прокурорм не було погоджено зупинення досудового розслідуквання у кримінальному проваджденні немає жодних підстав, а відповідно і немає підстав для визнання постанови про зупинення досудового розслідування недопустимим доказом.

Враховуючи постанову слідчого від 26.08.2020 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук (т.2 а.п.207-209) та вимоги ч.5 ст.219 КПК Ккраїни, слід костатувати, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч.3 ст.2019 КК України направлений до суду в межах строків досудового розслідування.

Всі досліджені у судовому засіданні докази є належними та допустимими, а тому покладаються судом в основу вироку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано не визнав, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та у психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, з вищою освітою та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 3 ст. 190 КК України.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, беручи до уваги позицію прокурора який вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, проявляючи гуманність, та виходячи із того, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Процесуальні витрати слід стягнути із обвинуваченого.

Документи щодо речових доказів суду не надано, а тому питання про долю речових доказів судом не вирішується.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України.

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Згідно із ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання та роботи.

До набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього з`являтися до суду за першою вимогою.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 13 462 гривні 77 копійок за проведення судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: