Справа № 147/126/24
Провадження № 1-кп/147/43/24
УХВАЛА

іменем України

09 липня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165 від 03.10.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Ухвалою судді від 01 лютого 2024 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 31 травня 2024 року призначено судовий розгляд.

Ухвалою суду від 29 січня 2025 року зокрема постановлено: клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченого задовольнити; обвинуваченому ОСОБА_4 обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово за адресою його проживання, строком на 60 днів до 30 березня 2025 року включно.

Ухвалою суду від 28 березня 2025 року щодо обвинуваченого продовжено строк обраного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

В подальшому у зв`язку з неявками обвинуваченого в судові засідання судом було постановлено ухвали про привід обвинуваченого 24 квітня 2025 року та 20 травня 2025 року, які органами Національної поліції виконано не було у зв`язку з відсутністю ОСОБА_4 за адресою проживання.

09 червня 2025 року на адресу суду від прокурора ОСОБА_3 надійшли клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Останнє мотивоване тим, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він будучи придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку від проходження військової служби за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, 14.08.2023 0 11:20 год. отримавши під особистий підпис повістку на відправку з вимогою з`явитися 14.08.2023 о 20:00 год. до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , для відправки до військової частини 15.08.2023 0 05:00 год., та 28.08.2023 отримавши під особистий підпис повістку на відправку з вимогою з`явитися 29.08.2023 о 07.00 год до вищезазначеного збірного пункту для відправки до військової частини 30.08.2023 o 04 годині 40 хвилин, без поважних на те причин, умисно не з`явився 14.08.2023 29.08.2024 о ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив процес Збройних Сил України під час мобілізації та умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України, ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. Прокурор стверджує, що вина ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину доводиться зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, показами свідків: ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріалами отриманими в ході тимчасового доступу в другому відділі та іншими доказами зібраними у кримінальному провадженні. У зв`язку з неодноразовими неявками обвинуваченого ОСОБА_4 до суду, відсутністю за місцем проживання, неможливістю виконання приводу, через відсутність обвинуваченого за місцем проживання, ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 09.01.2025 провадження у справі № 0000165 (судовий номер № 147/126/24) зупинено y зв`язку із розшуком обвинуваченого, надано дозвіл BП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області на затримання оголошеного в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 29.01.2025 уповноваженою особою ВП № З Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області на виконання вище вказаної ухвали Тростянецького районного суду затримано обвинуваченого ОСОБА_6 та доставлено до суду. В подальшому відносно ОСОБА_4 ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Проте, ОСОБА_4 від виконання обов`язків, покладених на нього судом ухиляється, в судові засідання за викликом не з`являється, за місцем проживання визначеному ухвалою суду відсутній. Відповідно до вимог п, 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків чи інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні. Для запобігання зазначеним ризикам прокурор вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року постановлено: клопотання прокурора про дозвіл на затримання з метою приводу задовольнити; оголосити розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України; при встановленні місця знаходження обвинуваченого, надати дозвіл органам Національної поліції на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою приводу до Тростянецького районного суду Вінницької області для розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою; на час розшуку обвинуваченого провадження у справі зупинити.

09 липня 2025 року до суду надійшов протокол затримання ОСОБА_4 та доставлено обвинуваченого.

Ухвалою суду від 09 липня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 15:00 годину 09.07.2025.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу підтримала, просила його задовольнити. В обґрунтування клопотання зазначила, що ОСОБА_4 було попередньо обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, умови якого обвинуваченим порушувалися, і строк дії якого закінчився. Двічі було застосовано привід після чого оголошено розшук обвинуваченого з метою його затримання. ОСОБА_4 систематично порушує вимоги ухвали суду, тому прокурор вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням встановлених ст.177 КПК України ризиків. Зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України, за яке передбачено покарання до 5 років позбавлення волі, хоча він раніше несудимий, однак переховувався від суду, порушував обов`язки за попередньо обраним запобіжним заходом.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та повідомив, що був відсутній за місцем проживання бо його дружина хворіла та потрібні були гроші на лікування та забезпечення сім`ї, адже у дружини двоє малолітніх дітей. Просив залишити його у дома, щоб він міг працювати та забезпечувати сім`ю.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 зазначила, що підтримує свого підзахисного та висловилась, що обвинувачений щиро розкаюється у вчиненому, він не переховувався від суду, він їздив на заробітки, але проживав у Тростянці. Злочин є нетяжким, її підзахисний раніше несудимий та з урахуванням наявності у обвинуваченого на утриманні малолітніх дітей та дружини, буде достатнім обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Просила відмовити у клопотанні прокурора.

Суд, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, та подане клопотання дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Стороною обвинувачення заявлено клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тримання під вартою, за нормами ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризиками, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 даної статті передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

На думку сторони обвинувачення, на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики щодо переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Разом із цим, надаючи на момент розгляду заявленого клопотання оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду, суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа підозрюється, обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років (ст.336 КК України).

Конституційний Суд України у Рішенні від 25.06.2019 по справі №7-р/2019 констатував, що обґрунтування необхідності тримання під вартою особи самою лише кваліфікацією злочину, не забезпечує і не може забезпечити балансу між метою застосування такого виняткового запобіжного заходу у кримінальному провадженні та конституційним правом особи на свободу та особисту недоторканність. При цьому обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, а також бути пропорційними та обґрунтованими.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого щодо недопущення вказаних в клопотанні прокурора ризиків, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей. Зокрема, свідки судом не допитані, що не виключає можливості впливу на визначене. Крім цього, за час перебування обвинувального акта в провадженні суду, кримінальне провадження двічі зупинялося судом у зв`язку з оголошенням ОСОБА_4 у розшук, що в свою чергу свідчить про переховування обвинуваченого від суду.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд, перевіривши достатність доказів, доводи прокурора, зазначені у клопотанні та підтримані ним у судовому засіданні, враховуючи матеріали справи визначає, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

З урахуванням наведених ризиків, які на даний час не зменшились, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність у даному випадку виключних обставин, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, які дають підстави не визначати розмір застави, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, визначає розмір застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, майновий і сімейний стан ОСОБА_4 та вказані вище ризики.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 варто визначити розмір застави у межах передбаченого законом за підозрою у вчиненні нетяжкого злочину, у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45420 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Внесення застави саме в такому розмірі, на думку суду, може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Водночас, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами. Стороною обвинувачення повністю доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та наявність обґрунтованої підозри, а тому застосування до підозрюваного інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти ризикам наведених в клопотанні.

Щодо доводів захисника - адвоката ОСОБА_5 про перебування на утриманні ОСОБА_4 хворої дружини та неповнолітніх дітей суд зазначає, що стороною захисту не надано суду жодного доказу на підтвердження вказаного на момент розгляду судом клопотання прокурора. Суд зауважує, що сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження своїх доводів, які переважатимуть ризики встановлені судом.

На підставі викладеного, керуючись положеннями статтей 177, 178, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_2 , обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 06 вересня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , а саме з 09 години 55 хвилин 09 липня 2025 року.

Виконання ухвали покласти на уповноважену особу Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору і захиснику та скерувати начальнику ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» для виконання.

Визначити термін дії ухвали про застосування щодо ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1» шістдесят днів - до 06 вересня 2025 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 15 (п`ятнадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45420 (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять) гривень, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача (IBAN) UA0000401, призначення платежу: запобіжний захід застава.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого відповідно до ч.5 ст.194 КПК України наступні обов`язки: прибувати на виклики суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали cкладено та оголошено о 12 годині 45 хвилин 10 липня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1