Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/1786/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про накладення арешту на вилучене 13.04.2025 року в ході добровільної видачі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно.

В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні СД ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000094 від 13.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Також вказав, що вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та бути використане як доказ.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій вказав, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В провадженні СД ВП №1 МРУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000094 від 13.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.04.2025 року до ЧЧ відділення поліції №1 МРУП надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що 13.04.2025 приблизно о 08:00 год. cусід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на подвір`ї житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи предмет зовні схожий на молоток, наніс ОСОБА_5 удар в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

13.04.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав співробітникам поліції предмет зовні схожий на молоток.

14.04.2025 року постановою дізнавача вищевказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000094.

З урахуванням того, що вилучене під час добровільної видачі майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення їх збереження, вважаю необхідним клопотання прокурора задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 13.04.2025 року в ході добровільної видачі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме: предмет зовні схожий на молоток, який складається з дерев`яної рукоятки, довжиною близько 23 см., на якій у нижній частині наявна окраска червоного кольору та наявні незначні механічні пошкодження самої рукоятки на її боковій частині, та гумової головки темного кольору розміром 8х5 см., який поміщено до сейф-пакету PSP3186338.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_6