УХВАЛА

Справа № 495/9075/24

Номер провадження 1-кп/495/161/2025

04 липня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у складі головуючої судді - ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 , за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

у присутності обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в нічний час доби з 22:00 до 05:00 годин обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2023 року за № 0000041 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.5 ст.191, ч.2,3 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 за ч.5 ст. 27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 за ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду знаходиться вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в нічний час доби з 22:00 до 05:00 годин обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2023 року за № 0000041 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.5 ст.191,ч.2,3 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 за ч.5 ст. 27, ч.5 ст.191,ч.3 ст.28, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 за ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 191 КК України.

Клопотання мотивував наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших обвинувачених, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо клопотання прокурора, просив змінити йому запобіжний захід з домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в нічний час доби з 22:00 до 05:00 годин на особисте зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 на особисте зобов`язання, зазначив, що перелічені прокурором ризики є надуманими, клопотання не містить належних та допустимих обгрунтувань необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді нічого домашнього арешту, зокрема, яким чином заборона залишати місце проживання в нічний час доби з 22:00 до 05:00 годин запобігає ризику незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тощо.

Зазначив, що з часу обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу по даний час стороною обвинувачення не було зафіксовано жодного факту неналежної поведінки обвинуваченого. Послався на наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків. Зауважив, що прокурор всупереч п.6 ч.1 ст.184 КПК України не обгрунтував неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, встановив наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, законного арешту або затримання особи для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом, і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ домашній арешт як запобіжний захід за суворістю прирівнюється до тримання під вартою.

Як вбачається із обвинувального акту та доданих матеріалів, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.ч.2, 3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, його зміни чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, його зміни чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Аналізуючи положення ст.194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, бо це передбачає оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення остаточного рішення.

Зазначене свідчить про те, що на стадії підготовчого судового засідання суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це кримінальне правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду у майбутньому.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Прокурором доведено, відповідно до ст.194 КПК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризик, а саме переховуватися від суду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду береться до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Разом із тим, ризик незаконно впливати на свідків та службових осіб в даному кримінальному провадженні, зазначений у клопотанні прокурора, суд вважає недоведеним і не бере до уваги, оскільки обвинувачений має таку можливість в денний час доби, при цьому суду не надано доказів вчинення зазначених дій останнім.

Крім того, судом також встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо можливості змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в нічний час доби з 22:00 до 05:00 годин на особисте зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 314-315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з домашнього арешту із забороною залишати місце проживання в нічний час доби з 22:00 до 05:00 годин на особисте зобов`язання, із покладенням на нього наступних обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання, контактних даних;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Білгород Дністровського РВП ГУНП в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, інші наявні документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Встановити строк дії запобіжного заходу до 03 вересня 2025 року включно.

Контроль за виконанням обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала апеляційному оскарженню окремо не підлягає.

Суддя ОСОБА_10