ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3782/24

Провадження № 11-сс/820/46/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000650 від 21 квітня 2024 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я осіб, СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0000650 від 21 квітня 2024 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізяслав Хмельницької області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, не має судимостей,

та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09 березня 2025 року включно.

Визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з особами, які є свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити частково, у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити, застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Уважав, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права, є необґрунтованим та безпідставним.

Зокрема, наголошував на тому, що в рішенні суду першої інстанції наявність ризиків обґрунтована лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення.

Разом з тим, посилався на те, що судом першої інстанції не взято до уваги характеризуючі матеріали на підозрюваного, інші обставини справи, вимоги кримінального-процесуального законодавства, не враховано висновки Європейського суду з прав людини.

Підозрюваний ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем постійного проживання характеризується позитивно та має міцні соціальні зв`язки: проживає з батьком, має на утриманні двох дітей.

Окрім того, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, на думку сторони захисту, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення, у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 щодо апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Слідчий відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я осіб, СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернулась до місцевого суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що згідно з ч.1 та ч.3 ст.7, ч.2 ст.8 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим законом, а в передбачених ним випадках у порядку, що встановлюється нормативно правовими актами КМУ та відповідних центральних органів виконавчої влади.

ОСОБА_7 усупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут наркотичних засобів, переслідуючи корисливий мотив з метою незаконного збагачення, у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час та спосіб, не пізніше 20 квітня 2024 року, незаконно здобув і таким чином придбав та незаконно зберігав при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», обсяг якої заборонено.

Окрім того, ОСОБА_7 усупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи та зберігав при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», обсяг якої заборонено.

Своїми умисними, протиправними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, а також у незаконному збуті психотропних речовин, вчинених повторно, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України.

09 січня 2025 року о 15 год 43 хв ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

09 січня 2025 року о 19 год 48 хв ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до переконливого висновку про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Крім того, стороною обвинувачення доведено та слідчим суддею місцевого суду враховано, що ризики є дійсними і вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Урахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , наявність підстав для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання із наведенням в ухвалі мотивів такого рішення.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду провадження сторона обвинувачення довела, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення у суді першої та апеляційної інстанції.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом видачі наркотичного засобу від 20 квітня 2024 року; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення оперативної закупки від 22 квітня 2024 року; висновком експерта №СЕ-19/123-24/5285-НЗПРАП від 02 травня 2024 року; постановою про визнання речовими доказами від 06 травня 2024 року; протоколом видачі наркотичного засобу від 13 листопада 2024 року; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину, шляхом проведення оперативної закупки від 13 листопада 2024 року; висновком №СЕ-19/123-24/13461-НЗПРАП від 21листопада 2024 року; постановою про визнання речовими доказами від 22 листопада 2024 року; протоколом обшуку від 09 січня 2025 року; постановою про визнання речових доказів від 09 січня 2025 року; протоколом про здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 19 листопада 2024 року; протоколом про результати здійснення НСРД від 29 листопада 2024 року; протоколом огляду від 09 січня 2025 року та іншими узгодженими між собою матеріалами кримінального провадження.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На цьому етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для продовження запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Доводи про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків саме для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд до уваги не бере з таких підстав.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується не на припущеннях, а на реальних фактичних даних, наведених у поданому клопотанні та доведених прокурором у судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст.177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Підлягають відхиленню посилання захисника на соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки вказане не є беззаперечною підставою відповідно до вимог КПК України для зміни обраного йому запобіжного заходу, бо вони враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень у провадженні.

За таких обставин, колегія суддів уважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09 березня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3