Справа №127/2475/23
Провадження № 1-кп/127/67/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001385 від 06.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, в силу ст. 89 КК України вважається такою, що немає судимості, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Нормами ч. 3 ст. 479-2 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлюється кримінальна відповідальність, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Так, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні крадіжки, яка була вчинена 25.11.2022 на суму 887,30 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, який набув чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

На виконання вказаних вимог Закону, судом було роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 право на закриття кримінального провадження, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. А також судом було роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 , що вона вправі заперечувати щодо закриття провадження із зазначеної підстави та роз`яснено положення ч. 3 ст. 479-2 КПК України, згідно із якими суд має право закрити кримінальне провадження на цій підставі виключно якщо обвинувачений проти цього не заперечує. Також, роз`яснено, що за відсутності згоди обвинуваченої, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 просила суд закрити кримінальне провадження, а також зазначила, що їй зрозумілі положення ст. 479-2 КПК України, однак вона не бажає продовжувати розгляд провадження в цій частині на загальних підставах та просить суд закрити кримінальне провадження відносно неї, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 підтримала позицію обвинуваченої та просила суд закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, відповідно до якої просила суд проводити розгляд кримінального провадження у її відсутність.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 , будучи обізнаною в тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05:30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась і діє до тепер, 25.11.2022 точний час не встановлено, перебувала біля будинку за адресою: м. Вінниця, вулю Марії Литвиненко-Вольгемут, 11, де у неї виник протиправний умисел направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою незаконного власного збагачення, ОСОБА_3 впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та не зможе їй завадити, шляхом відкриття вхідних дверей ключами, які їй були передані колишнім співмешканцем ОСОБА_6 для подальшої передачі ОСОБА_7 для зберігання, зайшла до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_3 зайшла до спальної кімнати, з якої таємно викрала майно, а саме: електричний обігрівач (конвектор) марки «Roda», моделі «RB2-1500» білого кольору.

Зникнувши з місця вчинення злочину, ОСОБА_3 розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 887,30 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Так, положення ст. 4 КК України вказують, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ, який набув чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо нормами інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу ІV ПК України для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2 481 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2022 році для кримінально-правової кваліфікації становить 1 240,50 грн.

Таким чином, розмір вартості майна, за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення, з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначених ст. 51 в редакції Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна» № 1449-VI від 04.06.2009, що становило у 2022 році 248,10 грн. збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2 481 грн. у 2022 році, тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 2 481 грн.

Вказані висновки суду зроблені з урахуванням позиції Об`єднаної палати Верховного суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, де зазначено, що особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становила від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, встановлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме крадіжки майна потерпілої ОСОБА_5 25.11.2022 на суму 887,30 грн.

Вартість викраденого майна у даному провадженні не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громад, встановленого станом на 1 січня 2022 року, тобто розмір 2 481 грн.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається судом у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Таким чином, враховуючи, що вартість викраденого майна у даному провадженні, з урахуванням змін в законодавстві, на даний час не є розміром, з якого настає кримінальна відповідальність, беручи до уваги позицію Верховного Суду та думку обвинуваченої ОСОБА_3 , яка зазначила, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просила суд закрити провадження відносно неї, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд приходить до висновку про доцільність закриття кримінального провадження за обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Крім того, у ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження було проведено експертизу № 7911/22-21 від 09.12.2022, процесуальні витрати за її проведення складають 755,08 грн.

Частиною 1 ст. 126 КПК України передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Верховний Суд у своїй постанові від 07.10.2024 справа № 278/1566/21 змінив рішення попередніх інстанції виключно в частині закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння. У решті судові рішення залишено без змін.

Під час дослідження рішень попередніх інстанцій у справі № 278/1566/21, судом було встановлено, що у вказаних рішеннях міститься посилання на стягнення із обвинуваченого витрат за проведення судових експертиз, в тому числі, які були проведені в рамках досудового розслідування кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, яке в подальшому було закрито постановою Верховного Суду та в цій частині рішення попередніх інстанцій було залишено без змін.

Таким чином, беручи до уваги практику Верховного Суду викладену у постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, суд приходить до переконання, що процесуальні витрати за проведену експертизу в рамках досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, підлягають стягненню із обвинуваченої ОСОБА_3 .

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2022 підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 370, 372, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001385 від 06.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Речові докази, а саме: електричний обігрівач (конвектор) марки «Roda» моделі «Rb2-1500» білого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити потерпілій ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведену експертизу на користь держави у сумі 755,08 грн.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2022 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію ухвали суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після її проголошення.

Суддя: