Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/639/25
Номер провадження 1-кс/711/221/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження № 0000486 від 11.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , поданим в рамках кримінального провадження №0000486 від 11.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000486 від 11.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2022 № 212 призначений на посаду головного сержанта роти супроводження військових вантажів вказаної військової частини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Відповідно до примітки 1 ст. 425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Відповідно до Вступу Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут), затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, його дія поширюється на військовослужбовців в тому числі Збройних Сил України.

Згідно ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає, у тому числі в наданні начальникові права одноособово приймати рішення, віддавати накази.

Відповідно до ч. 2 ст. 112-1 Статуту, головний сержант роти підпорядковується командирові роти та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти.

Відповідно до ст. 112-2 Статуту, головний сержант роти, серед іншого, зобов`язаний: організовувати роботу сержантського (старшинського) складу з підтримання бойової готовності особового складу, озброєння і техніки роти; знати тактику дій роти в різних видах бою, досконало знати і вміло володіти всіма видами озброєння і техніки роти; постійно підтримувати високий рівень професійних знань, вмінь та навичок, працювати над їх удосконаленням; знати, дотримуватися особисто та вимагати від підлеглого особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права; знати керівні документи з бойової підготовки, вимагати виконання їх вимог сержантами (старшинами), надавати пропозиції командирові роти щодо планування, організації, проведення заходів із бойової підготовки та заходів з професійного розвитку сержантського (старшинського) складу роти, вдосконалення їх методичної підготовки, брати участь у складанні розкладу занять роти на тиждень; надавати допомогу сержантському (старшинському) складу в організації роботи з особовим складом, вимагати ефективного виконання покладених на них обов`язків; доповідати командирові роти стосовно проблемних питань проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти, здійснювати через сержанта із матеріального забезпечення (старшину) роти організацію їх всебічного забезпечення; здійснювати контроль за додержанням військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу військової дисципліни, виконанням ними правил носіння військової форми одягу, доповідати командирові роти про застосовані ним заохочення і накладені на військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу стягнення; стежити за виконанням розпорядку дня в підрозділі, вживати заходів для запобігання вчиненню правопорушень військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу роти; негайно доповідати командирові роти та головному сержанту батальйону про надзвичайні події в роті, факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; постійно працювати над удосконаленням особистого стилю роботи та керівництва, бути взірцем для особового складу роти щодо виконання службових обов`язків; знати військове звання, прізвище, ім`я та по батькові сержантів (старшин), їх дату народження, віросповідання, ділові та морально-психологічні якості, захоплення, рід занять перед військовою службою, родинний стан, успіхи і недоліки у службі; піклуватися про підлеглих, ставитися до них із повагою, не принижувати їх честі та гідності, знати потреби військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, порушувати перед командиром роти та головним сержантом батальйону питання про задоволення цих потреб; проводити індивідуально-виховну роботу з військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу, визначати завдання сержантам (старшинам) підрозділів роти щодо проведення індивідуально-виховної роботи з окремими військовослужбовцями, які потребують додаткової уваги; стежити за правильним зберіганням і експлуатацією озброєння, техніки та іншого майна роти, не менше ніж раз на місяць особисто проводити їх огляд та перевірку наявності; надавати допомогу головним сержантам підрозділів роти в підготовці особового складу, озброєння, техніки до занять (навчань), виконання завдань за призначенням; організовувати збір, аналіз та узагальнення досвіду, отриманого особовим складом під час виконання завдань за призначенням, його подальше використання з метою підвищення ефективності виконання покладених на роту завдань, збереження життя і здоров`я особового складу; розподіляти наряди на службу між підрозділами роти, особисто визначати черговість нарядів сержантів (старшин), вести лист нарядів військовослужбовців сержантського (старшинського) складу роти, перевіряти правильність ведення листів нарядів у підрозділах; організовувати і контролювати підготовку військовослужбовців роти до несення служби в добовому наряді, інструктувати їх та своєчасно направляти на розвід, перевіряти хід несення служби особами добового наряду роти; проводити роботу з перспективного планування підготовки (навчання) та просування по службі військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти, надавати командирові роти пропозиції стосовно їх направлення на навчальні курси та призначення на посади; брати участь у проведенні щорічного оцінювання військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу та погоджувати оцінні картки сержантів (старшин) роти, надавати пропозиції командирові роти щодо зарахування військовослужбовців до резерву кандидатів для просування по службі; один раз на місяць звіряти дані ротного обліку особового складу з обліковими даними військової частини; брати участь у роботі з присвоєння чергових військових звань, класної кваліфікації військовослужбовцям рядового і сержантського (старшинського) складу роти.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обіймає посаду головного сержанта роти супроводження військових вантажів військової частини НОМЕР_1 , останній набув повноважень на виконання організаційно-розпорядчих обов`язків згідно із законодавством, у зв`язку з чим, являється військовою посадовою особою.

Крім цього, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Також, згідно з положеннями статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону, в тому числі військовим посадовим особам Збройних Сил України, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Наказом МОЗ України 09 березня 2021 року № 407 затверджено інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» (далі Інструкція), у п. 3 якої зазначено, що висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого № _____», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110.

Пунктом 8 зазначеної Інструкції передбачено, що висновок підписується членами лікарської комісії, із проставленням дати видачі, після чого завіряється печаткою закладу охорони здоров`я.

Згідно п.п. 1-3 розділу ІІІ Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 09.04.2008 № 189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 01 червня 2021 року № 1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК. Остання у своїй діяльності керується стандартами медичних технологій лікувально-діагностичного процесу та протоколами надання медичної допомоги за спеціальностями, іншими законодавчими та нормативно-правовими актами. До основних завдань ЛКК належить:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;

2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;

3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;

4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені за результатом перевірки уповноваженими лікарями, перелік яких затверджується правлінням Пенсійного фонду України, обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Відповідно до наказу директора КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 02.01.2024 № 03, затверджено Положення про роботу кабінету лікарсько-консультативної комісії.

Згідно абз. 7 п. 4.6 зазначеного Положення, кабінет лікарсько-консультативної комісії КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», зокрема, надає висновки або рекомендації про порушення функцій самообслуговування за станом здоров`я та потребу в наданні стороннього догляду та допомоги.

Враховуючи вище викладене, лікарі, які входять до складу лікарсько-консультативної комісії КНП «Другий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» наділені функціями представників влади за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, тобто останні також є службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

24.02.2022 російська федерація здійснила відкриту агресію проти України, у зв`язку з чим, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та який триває по теперішній час.

Крім того, з моменту видання Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», на території України оголошено загальну мобілізацію, яка триває по цей час.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. 1 п. 9 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з поміж іншого, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Збройні Сили України», особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння.

Відповідно до ст. ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім цього, згідно ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді головного сержанта роти супроводження військових вантажів НОМЕР_1 , будучи обізнаним про можливі шляхи звільнення від призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я, маючи досвід та службові зв`язки, що надають можливість у сприянні та впливі на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави, усупереч положень чинного законодавства, діючи з прямим умислом, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

20.11.2024 близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на АЗС «ЮГ-2000», що розташована на перехресті вулиць Байди Вишневецького та Оборонній в м. Черкаси, зустрівся з ОСОБА_5 .

Під час розмови, ОСОБА_6 розповів ОСОБА_5 про наміри оформити для свого батька ОСОБА_7 довідку лікарсько-консультативної комісії, про те, що він потребує стороннього догляду за станом здоров`я, оскільки являється інвалідом ІІ групи. Однак, ОСОБА_5 , повідомив, що всі зусилля ОСОБА_6 будуть марними, оскільки, наразі зробити такі документи безкоштовно та без знайомств не можливо, у зв`язку із мобілізацією, та зазначив, що має знайомих в лікарсько-консультативній комісії в одному із закладів охорони здоров`я міста Черкаси, які можуть виготовити та видати висновок ЛКК про те, що ОСОБА_7 потребує стороннього догляду за станом здоров`я, що в подальшому, надасть змогу ОСОБА_6 офіційно оформити відстрочку від призову по мобілізації, з підстави здійснення догляду за батьком ОСОБА_7 , та висунув ОСОБА_6 вимогу надати йому неправомірну вигоду у розмірі 4 000 доларів США за вплив на прийняття уповноваженими особами рішення про видачу висновку ЛКК, про те, що ОСОБА_7 потребує стороннього догляду за станом здоров`я.

Надалі, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_5 , звернувся до працівників Управління Служби безпеки України в Черкаській області з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під контролем правоохоронних органів.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом на одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, зокрема із числа лікарів, які мають право видавати висновки про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі в КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД», з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи про незаконність своїх дій, в період часу з 25.12.2024 по 18.01.2025, під час телефонних розмов з ОСОБА_5 та під час безпосередніх зустрічей, які мали місце: 26.12.2024 на парковці військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 01.01.2025 на перехресті вулиць Надпільна та АДРЕСА_1 , а також 02.01.2025 на території АЗС «Wog», що розташована за адресою: вул. Трипільська, 141, м. Сміла, Черкаська обл., неодноразово запевняв ОСОБА_6 , що за надання йому неправомірної вигоди в розмірі 4 000 доларів США, останній допоможе «позитивно» вирішити питання щодо видачі висновку ЛКК про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі для ОСОБА_7 , вказав про необхідність передачі йому переліку, визначеного ним, документів, необхідних для початку процедури виготовлення вищевказаного висновку ЛКК, які ОСОБА_6 повинен буде передати ОСОБА_5 разом з грошовими коштами у вказаній сумі.

Надалі, ОСОБА_5 , 19.01.2025 близько 12 год. 30 хв. зустрівся з ОСОБА_6 , поблизу території АЗС «Wog», що розташована за адресою: вул. Трипільська, 141, м. Сміла, Черкаська обл. Під час зустрічі з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 передав йому документи на ім`я ОСОБА_7 , а саме: копію паспорта громадянина України, копію картки фізичної особи платника податків; копію виписки МСЕК, які ОСОБА_5 оглянув та поклав до зовнішньої кишені куртки. Одразу після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, на раніше висловлену ним вимогу, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 4 000 (чотири тисячі) доларів США, які 19.01.2025 встановленим порядком працівниками правоохоронних органів були вручені ОСОБА_6 для документування протиправної діяльності ОСОБА_5 , зокрема, в якості оплати щодо вчинення обіцяних дій та реалізації неправомірних намірів ОСОБА_5 , за виготовлення та видачу лікарями, які входять до складу лікарсько-консультативної комісії КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД» висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_7 , тобто шляхом впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, використовуючи дружні стосунки.

У подальшому, 19.01.2025 о 12 год. 31 хв., одразу після отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а зазначені грошові кошти в сумі 4 000 доларів США, вилучено.

Таким чином, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді головного сержанта роти супроводження військових вантажів військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», 19.01.2025, близько 12 год. 31 хв., поблизу території АЗС «Wog», що розташована за адресою: вул. Трипільська, 141, м. Сміла, Черкаська обл., одержав неправомірну вигоду для себе в сумі 4 000 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, зокрема на лікарів, які входять до складу лікарсько-консультативної комісії КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД», щодо видачі висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_7 .

20.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Згідно ст. 12 КК України злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за його вчинення санкцією ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу, за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , зареєстровано наступне рухоме майно - автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_3 , 2001 року випуску.

Враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, та у разі ухвалення судом обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна, на даний час виникає необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного.

Таким чином, на переконання органу досудового розслідування, з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна під час судового провадження, оскільки санкція статті по якій оголошено підозру ОСОБА_5 передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, необхідно накласти арешт на майно підозрюваного.

На підставі викладеного, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та враховуючи, що санкція статті, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, а також враховуючи, що санкція статті, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, слідчий вважає за необхідне накласти арешт на майно підозрюваного, шляхом заборони розпорядження майном та заборони відчуження з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду додаткового покарання, тому за погодженням з прокурором звернулась до слідчого судді з даним клопотанням та просила накласти арешт на майно належне на праві власності підозрюваному.

При цьому, ініціатор клопотання, посилаючись на ч. 2 ст. 172 КПК України, вважає за необхідне розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна та його представника з метою забезпечення арешту майна.

До початку судового засідання слідчий ОСОБА_3 надала суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд даного клопотання без її участі. Також зазначила, що клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України не прибуття в судове засідання слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

У судове засідання власник майна підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник не викликалися, оскільки органом досудового розслідування доведена така необхідність для забезпечення накладення арешту на майно, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши зміст клопотання, матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000486, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000486 від 11.12.2024, - 19.01.2025 близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_6 , поблизу території АЗС «Wog», що розташована за адресою: вул. Трипільська, 141, м. Сміла, Черкаська обл. Під час зустрічі з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 передав йому документи на ім`я ОСОБА_7 , а саме: копію паспорта громадянина України, копію картки фізичної особи платника податків; копію виписки МСЕК, які ОСОБА_5 оглянув та поклав до зовнішньої кишені куртки. Одразу після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, на раніше висловлену ним вимогу, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 4 000 (чотири тисячі) доларів США, які 19.01.2025 встановленим порядком працівниками правоохоронних органів були вручені ОСОБА_6 для документування протиправної діяльності ОСОБА_5 , зокрема, в якості оплати щодо вчинення обіцяних дій та реалізації неправомірних намірів ОСОБА_5 , за виготовлення та видачу лікарями, які входять до складу лікарсько-консультативної комісії КНП «Другий Черкаський міський центр ПМСД» висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_7 , тобто шляхом впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, використовуючи дружні стосунки.

19.01.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 20.01.2025 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди.

Таким чином, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 3 ст. 369-2 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Пунктом 3 частини 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу, підозрюваному ОСОБА_5 належить транспортний засіб - автомобіль марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_3 , 2001 року випуску.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, в даному випадку обмеження права власності шляхом накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності цілком відповідатиме принципу співмірності виконання завдань кримінального провадження, оскільки, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки реалізацію права власника майна, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тож, у даному випадку, саме не накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності, може призвести до подальшого його відчуження, що суперечить завданням кримінального провадження та унеможливить виконання покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 369 КК України, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та винесення обвинувального вироку, а тому клопотання підлягає до задоволення шляхом заборони відчуження та розпорядження належним підозрюваному ОСОБА_5 майном, що забезпечить виконання можливого покарання у виді конфіскації майна.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження № 0000486 від 11.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна задоволити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному 11.12.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000486, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на майно належне на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме на:

- автомобіль марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_3 , 2001 року випуску.

Заборонити відчужувати та розпоряджатись вищевказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала суду не пізніше наступного дня з дня оголошення надсилається особі, яка не була присутня в судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1