Справа № 308/3761/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , подане у кримінальному провадженні № 0000350 від 13 березня 2025 року, про арешт майна,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що у провадженні СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 13.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

13.03.2025 слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проведено невідкладний обшук у порядку ст. 233 КПК України, транспортного засобу марки «Peugeot» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , останній вилучено та поміщено на спец. майданчик ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а.

Вилучені вищезазначені предмети (речі) можуть містити відомості, які мають значення для встановлення всіх обставин даного кримінального правопорушення, а тому слідчий просить накласти арешт на вилучене.

Слідчий подав до суду клопотання про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить таке задовольнити, зазначено, що проінформовано особу, у якої вилучено речі про час та місце розгляду клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати серед іншого 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Витягом з ЄРДР стверджується, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000350 від 13.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

З кроткого викладу обставин вбачається, що 13.03.2025 о 16:30 год. на лінію 102 надійшло повідомлення з номеру телефону НОМЕР_2 про те, що у жінки зірвали сумку з особистими речами, та втекли в напрямку ромського поселення. Грабіжник був коренастої тілобудови, зріст 180, кепка чорного кольору.

13.03.2025 слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проведено невідкладний обшук у порядку ст. 233 КПК України, транспортного засобу марки «Peugeot» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , останній вилучено та поміщено на спец. майданчик ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а.

Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником вищезазначеного транспортного засобу є ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 .

24.03.2025 слідчим суддею постановлено ухвалу, якою надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Peugeot» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який фактично проведено 13.03.2025.

14.03.2025 за постановою слідчого вказані речі визнано речовими доказами.

Слідчим на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України доведено слідчому судді необхідність арешту вищевказаного майна з метою збереження такого як речового доказу, оскільки за допомогою вказаного можуть бути встановлені обставини кримінального правопорушення.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Накласти арешт на:

транспортний засіб марки «Peugeot» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на спец. майданчик ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Ужгород, вул. Карпатської України, 10а, вилучений 13.03.2025 в ході проведення обшуку.

вилучені 13.03.2025 в ході проведення обшуку у порядку ст. 233 КПК України, у підвальному приміщенні першого під`їзду будинку № 1 по вул. Баб`яка, в м. Ужгород.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1