Справа № 489/1419/25
Провадження № 1-кс/489/380/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

02 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, у кримінальному провадженні № 0000518 від 05.03.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кавказ Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, на час вчинення кримінального правопорушення перебуваючого на посаді сапера навідника відділення морської піхоти взводу морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, зі слів маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зі слів зареєстрованого по АДРЕСА_1 , а проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом самовільного залишення 12.10.2023 військовослужбовцем за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 військової частини НОМЕР_1 та незаконного перебування поза її межами до теперішнього часу.

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю ризиків того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інші правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання. При цьому, підозрюваний підтвердив обставини самовільного залишення військової частини. Також вказав, що самостійно не з`являвся за викликом до органу досудового розслідування, хоча отримував виклик про необхідність явки.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме в тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацію та перебуваючи на посаді сапера навідника відділення морської піхоти взводу морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , 12.10.2023 самовільно залишив місце служби та незаконно перебував за його межами по даний час. 18.09.2024 слідчим складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, яке було направлене за місцем його проживання та отримане підозрюваним, обґрунтованість якої підтверджується матеріалами клопотання, в тому числі копіями повідомлення про кримінальне правопорушення, акту службового розслідування, витягів з наказів, протоколів допиту свідків, а також особистими показаннями ОСОБА_3 , наданими під час розгляду клопотання. При цьому, обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Постановами слідчого від 20.09.2024 зупинене досудове розслідування та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_3 . Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 08.01.2025 наданий дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_3 з метою приводу до слідчого судді для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Постановою від 01.03.2025 відновлене досудове розслідування.

Відповідно до протоколу затримання, 01.03.2025 о 16:20 годині ОСОБА_3 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та 02.03.2025 вручено повідомлення про підозру у його вчиненні.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), вбачається, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність існування передбаченого статтею 177 КПК України ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, що підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, має достатню обізнаність, щоб розуміти тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення та покарання за його вчинення, протягом тривалого часу перебував у розшуку у зв`язку з ухиленням від органу досудового розслідування та самостійно за викликом не прибував, розуміючи свій обов`язок такого прибуття за отриманим ним викликом, про що підозрюваний особисто зазначив під час розгляду клопотання.

Натомість прокурором недоведені ризики вчинення іншого правопорушення, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він вважається раніше не судимим, також не вказано, про яких свідків він обізнаний, може впливати на них та яким чином, а також не зазначено про те, як саме він може перешкоджати кримінальному провадженню, що у свою чергу, свідчить про формальне посилання сторони обвинувачення на наявність зазначених ризиків, враховуючи той факт, що підозрюваний постійно перебував поза межами місця служби з часу його залишення і до моменту затримання та не вчиняв будь-яких дій, направлених на незаконний вплив на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та не вчинив будь-яке інше правопорушення. Натомість, зазначення прокурором в обґрунтування можливості перешкоджанню кримінальному провадженню факт його можливого переховування є абсурдним, оскільки переховування від органу досудового розслідування належить до самостійних окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не може вказувати на перешкоджання кримінальному провадженню такими діями, за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів такого ризику.

При цьому, прокурором доведено необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою для запобігання встановленому під час розгляду клопотання ризику, враховуючи той факт, що підозрюваний протягом тривалого періоду часу переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим оголошувався у розшук, а також йому інкримінується самовільне залишення місця служби в умовах воєнного стану. Також сторонами кримінального провадження не надано слідчому судді відомостей, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного під вартою. Крім того, суд враховує, що відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказане є підставою для задоволення клопотання.

При цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 183, ч. 4 ст. 182 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір якої відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи встановлені при розгляді клопотання обставини вчинення кримінального правопорушення та особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, на переконання слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.176-178,182,183,193-194,196-197,309,372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000518 від 05.03.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, з моменту фактичного затримання - з 01.03.2025 до 25.04.2025 включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області підозрюваного необхідно негайно звільнити з-під варти.

У разі внесення вказаного розміру застави покласти на підозрюваного передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі с. Калуга Баштанського району Миколаївської області;

- у разі наявності документів, що дають право виїзду за кордон, здати їх на зберігання до органу досудового розслідування.

У разі порушення підозрюваним вказаних обов`язків, а також його процесуального обов`язку з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або неповідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали до 25.04.2025 включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1