Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2139/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/187/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження № 296/2139/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2025 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000373 від 09.05.2024 та застосовано до підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Троянів, Житомирського району, Житомирської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.04.2025 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становиить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Вказує, що сам факт підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для тримання її під вартою. Зазначає, що слідчім суддею не враховано, що ОСОБА_7 раніше не судима та здійснює догляд за своєю 86-річною бабусею. Вважає, що більш м`який запобіжний захід повною мірою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Посилається на те, що розмір застави, який визначений слідчім суддею, є надмірним.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомомірській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням, погодженим прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000373 від 09.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.4 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що не пізніше липня 2024 року ОСОБА_7 вступила у попередню змову із ОСОБА_11 , з метою незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту психотропних речовин.

Так, ОСОБА_11 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, не пізніше 09.07.2024 незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, тим самим розпочав зберігати психотропну речовину. Надалі, ОСОБА_11 передав її особисто ОСОБА_7 , яка незаконно зберігала її з метою подальшого збуту. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на збут психотропної речовини, ОСОБА_7 , 10.07.2024 домовилась про збут ОСОБА_12 психотропної речовини, обіг якої обмежено, - амфетамін, за погодженою із ОСОБА_11 вартістю 3000 гривень. 10.07.2024 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , незаконно збула ОСОБА_12 психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, масою у перерахунку на загальну масу представленої речовини не менше 1,4412 г, отримавши при цьому від ОСОБА_12 готівкові кошти в загальній сумі 3000 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 діючи повторно за попередньою змовою з ОСОБА_11 18.11.2024 у період часу з 19 год. 34 хв. до 19 год. 36 хв., перебуваючи поряд з АЗС «UPG» за адресою с.Сінгури вул.Житомирська (вздовж автодороги М-21 Житомир - Могилів-Подільський, км 10) незаконно збули ОСОБА_12 психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою у перерахунку на загальну масу речовини не менше 0,0669 г, отримавши при цьому від ОСОБА_12 готівкові кошти в загальній сумі 2000 гривень.

25.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому під тяжкістю можливого покарання вона може вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та суду. Також підозрювана може вчиняти спроби знищити, сховати, спотворити речові докази, які наразі не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування; може незаконно впливати на іншого підозрюваного, свідків у кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, може вчиняти спроби спілкуватися з іншими особами, імовірно причетними до злочинної діяльності, у тому числі дистанційно і попереджати останніх про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства, про необхідність знищити та приховати інші докази, про існування яких стороні обвинувачення наразі не відомо, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має офіційного заробітку, що може свідчити про те, що вчинення кримінальних правопорушень є способом отримання джерел доходів для прожиття.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого, застосував до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та підозрюваної ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Крім того, обгрунтованість підозри стороною захисту не оспорюється.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово підтверджував, що «обгрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваної ОСОБА_7 яка не працює, раніше не судима, ступінь соціальних зв`язків та доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на іншого підозрюваного, свідків та інших учасників цього кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про те, що жодний більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який буде достатнім для забезпечення її належної процесуальної поведінки.

Так, ризик можливого переховування підозрюваної обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності її вини в інкримінованому злочині, остання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обгрунтований тим, що на даний час ще не встановлено повне коло осіб причетних до вчинення злочину, а також не виявлено та не вилучено всі речові докази.

Ризики можливого впливу на інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовуються тим, що повне коло осіб причетних до вчинення злочину органом досудового розслідування не встановлено, а тому вона зможе дистанційно повідомляти останнім про докази, які перебувають у розпорядженні органів слідства та впливати на вказаних осіб з метою уникнення відповідальності.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 офіційно не працює та постійного джерела доходів не має.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останньої, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатен забезпечити її належної процесуальної поведінки.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та колегією суддів не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваної своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваної в разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, про який просить сторона захисту, і в апеляційній скарзі.

Посилання апелянта на те, що слідчім суддею не враховано що підозрювана має постійне місце проживання, раніше не судима та здійснює догляд за своєю 86-річною бабусею, на думку колегії суддів, не свідчить про відсутність встановлених ризиків. Також ні слідчому судді, ні апеляційному суду не було надано документів, які свідчать про те, що підозрювана ОСОБА_7 дійсно здійснює такий догляд.

Більш того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам апеляційної скарги.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Розмір застави слідчім суддею визначено в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням суспільної небезпечності злочину, в якому обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 і на переконання колегії суддів буду достатнім для запобігання встановленим ризикам.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути визнані достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 лютого 2025 року, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.04.2025 року включно, із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становиить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :