ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/900/25 Справа № 243/6335/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі

відеоконференції з ДУ «Вінницька УВП №1)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі

відеоконференції)

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційні скарги прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2024 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000375 від 25.03.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2024 ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст. 146, ч.2 ст.121 КК України та призначено остаточне покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Цим же вироком ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 146 КК України та призначено остаточне покарання у відповідності з ч.4 ст. 70 КК України, із застосуванням вимог п.п. «г» п.1 ч.1 ст. 72 КК України у виді 1 року 6 місяців та 10 днів позбавлення волі.

Вирішено питання щодо цивільному позову, судових витратах, арешту майна та речових доказах.

Вирок стосовно ОСОБА_11 в апеляційному порядку не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 березня 2021 року, приблизно о 19-30 годині у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 , шляхом вимагання у останнього грошових коштів, під приводом повернення завідомо неіснуючого боргу в сумі 1500 грн.

Реалізовуючи свій протиправний, злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, 24 березня 2021 року приблизно о 20:15 годині ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння разом із ОСОБА_11 , який не був обізнаний про його злочинний умисел, прибув на автомобілі марки «ВАЗ 211540 СЕДАН-В» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 до пров. Дачний біля буд.6 м. Слов`янська Донецької області, куди прийшов на зустріч ОСОБА_12 , який мешкав неподалік. ОСОБА_11 залишився в салоні вищевказаного автомобіля, а ОСОБА_6 вийшов з автомобіля і підійшов до ОСОБА_12 та, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, пред`явив ОСОБА_12 незаконну вимогу передачі чужого майна, а саме сплатити неіснуючий борг у розмірі 1500 грн., та висловив погрозу завдання шкоди здоров`ю у разі її невиконання.

Отримавши відмову ОСОБА_12 щодо своєї незаконної вимоги передачі грошових коштів, ОСОБА_6 , 24.03.2021 приблизно о 20-17 годині знаходячись на дорозі біля будинку 6 по провулку Дачному м.Слов`янськ,, посягаючи на психічну і фізичну недоторканність ОСОБА_12 , з метою пригнічення волі потерпілого задля виконання своєї незаконної вимоги передачі чужого майна та з метою залякування ОСОБА_12 більш серйозними наслідками невиконання пред`явленої вимоги, дістав з автомобіля металеву трубу, взявши її у праву руку, наніс один удар у життєво важливий орган голову потерпілого ОСОБА_12 , заподіявши останньому тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Після чого, 24.03.2021 року, приблизно о 20-20 годині із салону вищевказаного автомобілю вийшов не обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_6 на вимагання чужого майна ОСОБА_11 та підійшов до останнього. В указаний час та в указаному місці у останніх виник умисел на викрадення ОСОБА_12 ОСОБА_6 , діючи з метою подальшого вимагання чужого майна, спільно з ОСОБА_11 , умислом якого вимагання та тяжкі наслідки злочину не охоплювались, протиправно, у присутності третіх осіб, всупереч волі ОСОБА_12 , взяли його під руки та ноги і помістили в багажне відділення автомобіля марки «ВАЗ 211540 СЕДАН-В» державний реєстраційний номер НОМЕР_1

На вказаному автомобілі ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, разом з ОСОБА_11 , попрямував до озера «Солоне», розташованого за адресою: м. Слов`янськ, вул. Геологічна, 1а., після чого, на березі озера «Солоне`приблизно о 20-40 годині 24.03.2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вийшли з автомобілю та відкрили багажне відділення автомобіля і дозволили ОСОБА_12 покинути його. ОСОБА_13 знову пред`явив незаконну вимогу, поєднану з погрозою нанесення тілесних ушкоджень, щодо повернення завідомо неіснуючого боргу та збільшив суму вимоги до 4500 грн., при цьому, висловив погрозу застосування насильства до ОСОБА_12 у разі не передання грошових коштів через один місяць. ОСОБА_11 , будучи заздалегідь не обізнаним про корисливий умисел ОСОБА_6 на вимагання, в зазначений час намагався завадити останньому реалізувати погрозу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Після чого потерпілий, з метою уникнення подальшої шкоди своєму здоров`ю, забіг в озеро «Солоне», а ОСОБА_6 разом з ОСОБА_11 покинули місце вчинення злочину на вище вказаному автомобілі.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 4 ст. 189 КК України 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 3 ст. 146 КК України 7 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 121 КК України 9 років позбавлення волі таостаточно призначити покарання із застосуванням положень ч.1-3 ст. 70 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Доповнити фабулу обвинувачення, встановленого судом доведеним, після абзацу 5 мотивувальної частини вироку наступним абзацом : « ІНФОРМАЦІЯ_2 о 03-30 год потерпілий ОСОБА_12 помер у травматологічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня м. Словянськ». Заподіянні ОСОБА_6 ОСОБА_12 тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_12 явилась відкрита черепно мозкова травма з крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, речовину та шлуночки головного мозку, ускладнена розвитком набряку головного мозку».

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги кримінально процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд першої інстанції під час формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_6 не зазначив, що в результаті заподіяних тілесних ушкоджень настала смерть потерпілого ОСОБА_12 її дату, час та причину, причино наслідковий зв`язок, що суттєво впливає на кваліфікацію вчиненого ним кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України.

Прокурор зазначає, що вказані обставини були зазначені слідчим та прокурором в обвинувальному акті кінцевому рішенні у кримінальному провадженні, відповідно до якого в межах висунутого обвинувачення і проводився судовий розгляд та здійснювався захист обох обвинувачених.

Зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч.4 ст. 189 КК України судом не дотримано вимог кримінально процесуального закону, внаслідок чого призначено покарання, що не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок м`якості.

В іншій частині вирок просить залишити без змін.

Крім того із вказаним вироком не погодилась захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 . В апеляційній скарзі просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_6 покарання за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 121 КК України та виправдати на підставі п.3 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведеністю в його діях складу вказаних кримінальних правопорушень.

Згідно ч.5 ст. ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження з 30 березня 2021 року до дня набрання вироком законної сили включно.

Захисник вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що виклик швидкої допомоги ОСОБА_12 здійснювався двічі.При першому зверненні ОСОБА_12 не було діагностовано відкриту черепно - мозкову травму про що свідчать пояснення свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Звертає увагу, що причиною смерті ОСОБА_12 є відкрита черепно - мозкова травма з крововиливами під тверду та м`які мозкові оболонки, речовину та шлуночки головного мозку, ускладнена розвитком набряку головного мозку.

Наголошує, що місце перебування ОСОБА_12 між викликами швидкої допомоги не встановлено. Між двома зверненнями до швидкої медичної допомоги пройшло близько 10 год.

Наголошує, що суд першої інстанції залишив поза увагою показання свідків, які були зібрані на досудовому розслідуванні та не вжив заходів для допиту їх в судовому засідання.

Показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 а також висновок судово-медичної експертизи № 232 від 20.05.2021, висновок експерта № СЕ 19/121/21/10653 БД від 23.06.2021 не є належними,допустимими та достовірними доказами, а в сукупності вони не є достатніми та взаємопов`язаними для визнання ОСОБА_6 винним за ч.2 ст.121 КК України.

Зазначає, що свідчення свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 містять суперечності. Захисником в судовому засіданні було заявлено клопотання про проведення перехрестного допиту, однак судом у його задоволенні було відмовлено.

Наголошує, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 189 КК України є недоведеною та ґрунтується виключно на недостовірних показах свідків ОСОБА_20 та Печеної Г

Протокол огляду місця події від 27.03.2021, вважає недопустимим доказом, оскількивін проведенийнезаконно.

Вважає, що лікарі не могли не помітити вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 при першому звернені та не надати належної медичної допомоги.

Наголошує, що суд першої інстанції зробив хибні висновки на підставі довідки №281, яка була видана після другого звернення ОСОБА_12 до лікарні.

Судом першої інстанції невраховано доводи захисника про недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту від. 23.05.2021, проведеного заучастю свідка ОСОБА_16 через відсутність у протоколі підписів всіх учасників слідчої дії. Також не взято до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення передбаченного ч.4 ст.189 КК України, а прийняв до уваги свідчення ОСОБА_21 , які можуть бути зацікавленими в приховувані іншого злочину.

При визначені міри покарання ОСОБА_6 суд не врахував позитивні характеристики обвинуваченого, те що він військовослужбовець, перебував полоні, за місцем проживання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки, на обліку у психіатра не перебуває.

До початку судового розгляду від прокурора Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в яких просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Зазначає, що провину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст 121 КК України в повному обсязі доведено зібраними та дослідженими під час судового слідства доказами, які обґрунтовано були покладені судом в основу обвинувального вироку.

Наголошує, що лікарем надано обґрунтоване медичне пояснення факту не встановлення правильного діагнозу потерпілому при першому звернені.

Про наклеп та зацікавленість з боку свідків вперше повідомлено захисником в апеляційній скарзі.

Клопотання про проведення одночасного допиту стороною захисту не заявлялось, однак судом зверталась увага сторони захисту на те, що для виклику свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 з метою їх повторного допиту необхідно зазначити конкретні розбіжності в їх показаннях.

Позиціїучасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 підтримала власну апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Прокурор ОСОБА_8 підтримав апеляційніскарги частково.Просив вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження призначити на новий розгляд в суді першої інстанції.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_6 даних вимог закону не дотримався.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення .

Тобто, мотивувальна частина вироку має містити чітке формулювання обвинувачення.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано в тому числі за ч.2 ст. 121 КК України.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винним в тому числі у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілогоза ч.2 ст. 121 КК України.

При цьому, суд першої інстанції взагалі не сформулював обсяг обвинувачення, яке визнав доведеним в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України та не виклав його у вироку, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку чіткого формулювання обвинуваченому, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що відсутність в оскаржуваному вироку формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст. 42 КПК, що в силу положень ст. 412 КПК, також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог ст. 374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку, або ухвалення нового вироку апеляційним судом, оскільки відповідно до змісту мотивувальної частини оскарженого вироку суду, не вбачається зокрема, який обсяг обвинувачення встановлено судом першої інстанції за результатами судового розгляду.

Оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження порушені загальні засади кримінального провадження, зокрема, як законність, забезпечення права на захист, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду.

Згідно п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Як передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_6 слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, що позбавляє апеляційний суд права перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурората захисника.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, дослідити доводи апеляційних скарг прокурора та захисника, які не були предметом дослідження при апеляційному розгляді даного кримінального провадження та в залежності від встановлених обставин, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2024 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000375 від 25.03.2021 року в частині обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.2 ст.121 КК України, скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.05.2025 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді