Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/83/25
Категорія ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №295/15763/23 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 30.08.2024 відносно

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , війсьвовослужбовця,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України,

в с т а н о в и в:

зазначеним вироком ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

- за ч.2 ст.310 КК України - у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 1 рік 6 місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки, відповідно до ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 26290 грн. стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного зберігання психотропної речовини та наркотичного засобу, а також незаконного вирощування рослин коноплі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, негативні наслідки таких дій, усвідомлено вчинив протиправні дії за наступних обставин.

Так, ОСОБА_10 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці та у невстановлений спосіб та час, однак не пізніше 22.08.2023, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою подальшого власного вживання, незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін, обіг якої обмежено, загальною масою - 0,30578 грами та особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою - 219,747 грами, при цьому усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, негативні наслідки таких дій.

В подальшому, ОСОБА_10 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановлений спосіб та час, однак не пізніше 22.08.2023, діючи з прямим умислом, з вказаних мотивів та мети усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, негативні наслідки таких дій перемістив психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою - 0,30578 грами та особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою - 219,747 грами, до домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , де і почав незаконно зберігати без мети збуту.

22.08.2023 у період з 07 год 46 хв по 16 год 04 хв за адресою: м. Житомир, вул. Олішкевича Скульптора, 16, працівниками ДБР проведено обшук під час якого виявлено та вилучено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою - 0, 30578 грами, та особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою - 219, 747 грами, які згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 не відносяться до великих розмірів.

Разом з цим, ОСОБА_10 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та у невстановлений спосіб та час, однак не пізніше 22.08.2023 на присадибній ділянці за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотиву виростити рослини коноплі з метою власного вживання, усвідомлюючи незаконність та караність своїх дій, не маючи на те спеціального дозволу, не переслідуючи мети подальшого збуту, здійснив посів та вирощування рослин роду «Коноплі» в кількості 123 штук, до часу, коли 22.08.2023 у період з 07 годин 46 хвилин по 16 години 04 хвилин під час проведення працівниками ДБР санкціонованого обшуку за місцем його проживання були виявлені та вилучені 123 рослин роду «Коноплі», які відповідно до висновку експерта є рослинами роду «Коноплі», містять основний психоактивний компонент коноплі тетрагідроканабінол та суміші канабіноідів.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, як незаконний, та ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України та призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч.2 ст.310 КК України - у виді 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому покарання у виді 4 років позбавлення волі. При цьому, звертає увагу на те, що один із інкримінованих ОСОБА_10 злочинів є тяжким та передбачає максимальну міру покарання у виді 7 років позбавлення волі. За таких обставин, враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, вважає, що покарання слід призначити виключно у виді позбавленням волі строком 4 роки, із застосуванням ст.70 КК України. Наголошує, що в даному випадку суд першої інстанції застосував покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, з урахуванням кількості вирощуваних незаконно рослин коноплі та обсягу зберігання канабісу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, позиції обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються. Судовий розгляд провадження відбувся в порядку ч.3 ст.349 КК України.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримався.

На думку апеляційного суду, апеляційні доводи прокурора про відсутність достатніх підстав для застосування ст.75 КК України є недостатньо обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з вироку та матеріалів кримінального провадження, призначаючи ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер вчинених кримінальних правопорушень, їх ступінь суспільної небезпеки, кількість вилучених за місцем проживання останнього рослин роду «Коноплі» - 123 рослини (основний апеляційний довід), характеризуючі особу обвинуваченого дані, який має молодий вік, офіційно неодружений, має на утриманні малолітню дитину, постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується позитивно, раніше не судимий, є діючим військовослужбовцем, критично оцінює свою поведінку, в ході як досудового розслідування, так і судового розгляду давав послідовні визнавальні показання, а також щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, що пом`якшують їх покарання, і відсутність обставин, які б його обтяжували.

Крім того, судом першої інстанції встановлено на підставі ч.2 ст.66 КК України, додаткову обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , а саме, те, що останній з початку повномасштабного вторгнення добровільно пішов боронити Україну та захищає її і надалі.

Вказавши у вироку, що зазначені пом`якшуючі покарання обставини, та вище наведені характеризуючі дані особи обвинуваченого, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених правопорушень, суд першої інстанції вважав можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , вони є правильними та обґрунтованими, оскільки вище зазначені обставини та дані про особу ОСОБА_10 свідчать про значні позитивні зміни у поведінці останнього, зокрема те, що він зробив належні висновки та став на шлях виправлення.

Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 під час судового розгляду кримінального провадження (в суді першої та апеляційної інстанцій) визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, його позиція з цих підстав була незмінна, останній надавав послідовні, взаємоузгоджені з іншими доказами у провадженні показання. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що щире каяття обвинуваченого ОСОБА_10 є дійсним, відвертим, підтверджується щирим жалем з приводу наслідків, які настали від його дій, та осудом своєї поведінки, як і дійсним його бажанням виправитись.

Крім того, за результатами судового розгляду провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги і обставину - активне сприяння розкриттю злочину, як таку, що пом`якшує покарання обвинуваченим.

На думку суду апеляційної інстанції, взяття до уваги даної обставини при призначенні покарання є доказом того, що держава, суд позитивно реагує на такі дії, що сприяють розслідуванню кримінального провадження.

В свою чергу, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом першої інстанції не встановлено, не встановлено таких обставин і судом апеляційної інстанції.

Крім того, апеляційний суд вважає, що визначена судом обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , а саме, ті факти, що ОСОБА_10 з початку повномасштабного вторгнення добровільно пішов боронити Україну та є діючим військовослужбовцем, є обґрунтованою.

Так, вище зазначене (доброволець, діючий військовослужбовець, учасник бойових дій) підтверджено і в суді апеляційної інстанції, та на думку апеляційного суду є суттєвим, таким, що дійсно повинно враховуватись пом`якшуючою обставиною при призначенні покарання, і бути враховувано як фактор зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень.

В свою чергу, загальне посилання прокурора в апеляційній скарзі на тяжкість правопорушення (ч.2 ст.310 КК України) та ступінь його суспільної небезпеки, як і кількість вилучених кущів конопель у домоволодіння обвинуваченого, безумовно не вказує безпідставне застосування відносно ОСОБА_10 положень ст.75 КК України при призначенні покарання останньому.

Отже, з врахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та вмотивовано застосував при призначенні покарання норми ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку - 1 рік 6 місяців, та покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На переконання апеляційного суду, саме призначене судом першої інстанції покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчинених ОСОБА_10 кримінальних правопорушень і даним про його особу, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Саме такий захід примусу внесе відповідні корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Отже, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 є законним та обґрунтованим, за відсутності об`єктивних підстав наведених в апеляційних скаргах прокурором та захисником для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 30.08.2024 відносно ОСОБА_10 без змін.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді :