УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа № 133/3710/21

провадження № 51-131ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду із касаційною скаргою на вищевказані судові рішення щодо ОСОБА_5 , де висунула вимогу про їх скасування та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 березня 2025 року касаційну скаргу потерпілої було залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), зокрема через недотримання положень п. 4 ч. 2, ч. 5 цієї норми КПК, та надано строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали Верховного Суду від 10 березня 2025 року потерпіла подала нову касаційну скаргу, в якій змінила вимогу до суду касаційної інстанції.

Відповідно до змісту приписів ст. 436 КПК, які визначають повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

У новій касаційній скарзі потерпіла висуває вимогу лише про скасування ухвал Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року.

Сформульована вимога суперечить приписам ст. 436 КПК, оскільки у касаційній скарзі не конкретизовано, що саме суд касаційної інстанції повинен зробити за результатом касаційного розгляду у випаду, якщо дійде переконання про наявність підстав до скасування оскаржених судових рішень (призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції, закрити кримінальне провадження).

Колегія суддів зауважує, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не вправі виходити за межі касаційних вимог, якщо цим погіршується становище засудженого.

Таким чином, з огляду на положення ст. 26 КПК, враховуючи, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ч. 2 ст. 433 цього Кодексу у межах касаційної скарги, а повторне залишення касаційної скарги без руху кримінальним процесуальним законом не передбачено, відсутність у поданій на виконання ухвали Верховного Суду від 10 березня 2025 року скарзі, серед іншого, вимоги, яка узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3