Кримінальне провадження № 194/145/25
Номер провадження 1-кп/194/104/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2025 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2024 року за №0000131 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава Полтавської області, громадянки України, розлученої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучі обізнаною про факт реєстрації особою «ООО «Фантазія» в окупаційних органах російської федерації, усвідомлюючи, що метою її працевлаштування є в тому числі необхідність надання порад та вказівок щодо провадження господарської діяльності «СЧП «Фантазія» у взаємодії з окупаційними органами РФ, а також необхідність збуту продукції отриманої в ході ведення діяльності «СЧП «Фантазія» на тимчасово окупованій території Луганської області, усвідомлюючи протиправний характер таких дій, погодилася на пропозицію особи та приступила до виконання покладених на неї обов`язків. Крім того, 25.08.2022 року ОСОБА_3 з метою усунення перешкод та сприянню вчинення кримінального правопорушення особою, будучи представником СЧП «Фантазия», прийняла участь у нараді разом з керівництвом т.зв. «Администрации Новоайдарского района Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу), яка відбувалась на території смт. Новоайдар, на якій вирішувались питання щодо реалізації зерна на території РФ, зберігання зерна на території Новоайдарського району та питання митного контролю.

Після зміни організаційно-правової форми підприємства продовжила вчиняти узгоджені з особою пособницькі дії та 07.02.2024 року звернулася від імені особи до представника одного з підприємств, яке здійснювало свою господарську діяльність на тимчасово окупованій території Луганської області з приводу укладання угоди між «ООО «Фантазия» та вказаним підприємством з продажу насіння сояшника. В подальшому ОСОБА_3 з метою збуту майна, отриманого особою в ході господарської діяльності «ООО «Фантазия» на тимчасово окупованій території Луганської області, направила на електрону адресу покупця відповідні договори та специфікацію та погодила порядок та місце розвантаження вищевказаної сільськогосподарської продукції.

26.02.2024 року ОСОБА_3 з метою збуту майна, отриманого особою кримінально-протиправним шляхом, представившись бухгалтером «ООО «Фантазия», за вказівкою особи погодила продаж насіння сояшнику підприємству, яке здійснює свою господарську діяльність на території Російської Федерації. З метою продажу вищевказаної продукції ОСОБА_3 направила на електрону адресу покупця необхідні для укладання договору документи «ООО «Фантазія» та в подальшому погодила договір постачання сільськогосподарської продукції №263 від 29.02.2024 та специфікацію №1 до договору на загальну суму 1350000 російських рублів (один мільйон триста п`ятдесят тисяч). Крім того з метою супроводу виконання вказаної угоди надавала представнику покупця інформацію щодо відвантаження сільськогосподарської продукції з території «ООО «Фантазия».

Крім того, ОСОБА_3 в період з 29.11.2023 року по 30.04.2024 року в ході особистого спілкування з особою неодноразово надавала їй поради та вказівки щодо організацій та ведення господарської діяльності «ООО «Фантазія» на тимчасово окупованій території, зокрема: поради щодо порядку здійснення статистичного обліку залишку озимої пшениці;поради щодо прийняття працівників на роботу в «ООО «Фантазия» на тимчасово окупованій території; вказівки щодо необхідності звернення до т.зв. «податкових органів ЛНР» з метою отримання відповідних довідок.

Під час судового розгляду між прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 18.02.2025 року була укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_3 та під час судового розгляду повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме у пособництві у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Також сторонами угоди було узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на строк 10 років, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та з урахуванням ст. 77 КК України без застосування конфіскації майна.

Обвинувачена ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 з одного боку, прокурор з іншого боку просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесено до нетяжких злочинів, тобто угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачена під час кримінального провадження зі скаргами на дії органів досудового розслідування не зверталась.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 53, 65, 69 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України, крім того зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, у тому числі з позбавленням права займати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій усіх форм власності та наполягає на затвердженні даної угоди.

Суд шляхом опитування обвинуваченої, захисника, прокурора у судовому засіданні переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд вважає вірною юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , як пособництво у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, її дії вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Дослідженням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, розлучена, має постійне місце проживання.

В якості обставин, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Також, суд зазначає, що санкція статті ч. 4 ст. 111-1 КК України передбачає основне покарання у виді штрафу до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.4 ст.52 КК України за одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. До основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом.

Абзацом 5 частини 1 статті 55 КК України визначено, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як основне або додаткове покарання за вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, передбачених статтями 111-1, 111-2 цього Кодексу, призначається на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Щодо призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, варто зазначити, що ст. 77 КК України передбачено види покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, серед яких конфіскація майна відсутня.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 24.10.2003 роз`яснено, що коли додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (частини статті) є обов`язковим, то в разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст. 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

Угода відповідає вимогам ч.7 ст.474 КПК України, при укладенні угоди враховано вимоги ст. 470 КПК України, її зміст також відповідає вимогам, передбаченим ст. 472 КПК України.

При укладенні угоди про визнання винуватості сторони дійшли домовленості про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з позбавленням права обіймати посади, а тому додаткове покарання у вигляді конфіскації майна угодою не передбачено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Накладений арешт майна ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2024 року на майно, яке належить ОСОБА_3 , слід скасувати.

Щодо вирішення питання про долю речових доказів, суд зазначає, що в ході досудового розслідування було визнано речовими доказами ряд предметів, згідно постанов слідчого слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 23.08.2024 року.

Також суд вбачає, що постановою від 09.10.2024 року було виділено матеріали досудового розслідування відносно іншої особи.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне не вирішувати питання, щодо долі цих речових доказів, так як кримінальне провадження щодо іншої особи, матеріали відносно якої були виділені, у зв`язку з тим, що сторонам кримінального провадження можуть бути потрібні ці предмети, як докази у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили слід залишити без змін.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись 369-371, 373, 374,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду від 18.02.2025 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.02.2024 року за №0000131 (провадження № 1-кп/194/104/25) про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на строк 10 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У відповідності до ст. 77 КК України не застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2024 року на майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-земельну ділянку площею 0,3594 га, кадастровий номер :26:003:0092, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 160;

-земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :26:003:0091, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 160;

-земельну ділянку площею 1,9471 га, кадастровий номер :33:003:0039, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231;

-квартиру, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 129.

-легковий автомобіль SKODA моделі OCTAVIA A5, 2012 року випуску, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

Банківські рахунки та грошові кошти, які на них перебувають з забороною здійснення видаткових операцій відкриті на ім`я ОСОБА_3 у АТ «Державний ощадний банк України» та АТ КБ «ПриватБанк», а саме:

-АТ КБ «ПриватБанк» номер рахунку: НОМЕР_3 ;

-АТ КБ «ПриватБанк» номер рахунку: НОМЕР_4 ;

-АТ КБ «ПриватБанк» номер рахунку: НОМЕР_5 ;

-АТ КБ «ПриватБанк» номер рахунку: НОМЕР_6 ;

-АТ КБ «ПриватБанк» номер рахунку: НОМЕР_7 ;

-АТ «Державний ощадний банк України» : номер рахунку: НОМЕР_8 (980), IBAN: НОМЕР_9 ;

-АТ «Державний ощадний банк України» : номер рахунку: НОМЕР_10 (980), IBAN: НОМЕР_11 ;

-АТ «Державний ощадний банк України» : номер рахунку: НОМЕР_13(980), IBAN: НОМЕР_12 ;

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді застави з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 30 280 гривень, які були внесені на розрахунковий рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області 29.08.2024 року в якості застави, згідно квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1.67186779.1 від 29.08.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати, пов`язані з проведенням:

-експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, оформлену висновком експерта № 532 від 01.10.2024 року - на користь держави у розмірі 13 252,40 грн.,

-експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, оформлену висновком експерта № 15 від 06.12.2024 року - на користь держави у розмірі 9 550,8 грн.,

-експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, оформлену висновком експерта № 3 від 21.11.2024 року - на користь держави у розмірі 16 713,9 грн.,

-експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, оформлену висновком експерта № 36 від 25.12.2024 року - на користь держави у розмірі 16 315,95 грн.;

-експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, оформлену висновком експерта № 523 від 19.09.2024 року - на користь держави у розмірі 6 058,24 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених статтею 394 КПК України, а саме обвинуваченою, її захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1