Справа № 331/6804/24
Провадження № 1-кп/331/720/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» грудня 2024 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 в режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 04.07.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який є військовослужбовцем військової служби під час мобілізації в посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 158 від 27.05.2024 року, ОСОБА_4 , зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду курсанта 1 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем Збройних сил України, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби під час мобілізації і проходячи її в посаді курсанта начального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негативних вчинків та самому утримувати від них інших військовослужбовців, однак 16 червня 2024 року, близько 10-00 години, більш точний час не встановлений, ОСОБА_6 , перебуваючи на локації в с. Перше Травня Верхньодніпровської ТГ Кам`янського району Дніпропетровської області, отримав від військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 його банківську карту НОМЕР_3 IBAN НОМЕР_4 емітовану АТ «Райффайзенбанк», та пін-код до неї з метою придбання продуктів харчування на загальну суму до 1000 гривень, після чого повинен був повернути вказану банківську карту та продукти харчування ОСОБА_7 . Отримавши вказану банківську карту, належну ОСОБА_7 та розуміючи, що на даному картковому рахунку є грошові кошти, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, внаслідок виниклого умислу, спрямованого на привласнення банківської карти, яка є офіційним документом, діючи з корисливим мотивом, 16 червня 2024 року, близько 10-10 години покинув розташування військової частини НОМЕР_1 , не маючи на меті повертати вказану вище банківську карту власнику, а саме ОСОБА_7 , тим самим привласнив банківську картку ОСОБА_7 , яка згідно Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657- ХІІ, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ, п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-ІV, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року є електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, маючи на меті подальше її використання, пов`язане із зняттям грошових коштів, розрахунку за купівлю товарів з використанням терміналу оплати, усвідомлюючи, що банківська карта є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу та розпорядився нею на власний розсуд.

Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про введення воєнного стану, діючи повторно, 16 червня 2024 року, о 12:59:41 годині, перебуваючи на території «Автовокзалу» м. Дніпро, розташованого по вул. Курчатова, 10, маючи у своєму розпорядженні раніше привласнену банківську карту НОМЕР_3 IBAN НОМЕР_5 емітовану «Райффайзенбанк», фінансовий рахунок який відкрито на ОСОБА_7 , реалізуючи виниклий умисел, направлений на таємне викрадення майна, а саме, грошових коштів ОСОБА_7 з його вищевказаного карткового банківського рахунку, діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, проти волі власника ОСОБА_7 та без його відома, за допомогою банкомата CADN1888 «ПриватБанк», який розташований на території «Автовокзалу» за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, зняв з банківського рахунку IBAN НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 5000 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про введення воєнного стану, 16 червня 2024 року, о 15:31:02 годині, перебуваючи біля магазину «ЄВА», розташованого по вул. Базарній, 11 в м. Запоріжжі, маючи у своєму розпорядженні раніше привласнену банківську карту № НОМЕР_3 IBAN НОМЕР_5 емітовану АТ «Райффайзенбанк», фінансовий рахунок, який відкрито на ОСОБА_7 , у результаті виниклого умислу, направленого на повторне таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_8 з його вищевказаного карткового банківського рахунку, діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, проти волі власника ОСОБА_7 та без його відома, за допомогою банкомата А0101484 (АТМ 1484) «Райффайзенбанк», який розміщений в будівлі магазину «ЄВА» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна, 11, зняв з банківського рахунку IBAN НОМЕР_5 грошові кошти в сумі 5000 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про введення воєнного стану, 16 червня 2024 року у проміжок часу з 15:45:54 години до 15:48:23 години, перебуваючи біля магазину «ЄВА», розташованого по вул. Базарній, 11 в м. Запоріжжі, маючи у своєму розпорядженні раніше привласнену банківську карту НОМЕР_3 IBAN НОМЕР_5 емітовану АТ «Райффайзенбанк», фінансовий рахунок, який відкрито на ОСОБА_7 , у результаті виниклого умислу, направленого на повторне таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_7 з його вищевказаного карткового банківського рахунку, діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, проти волі власника ОСОБА_7 та без його відома, за допомогою банкомата А0101484 (ATM1484) «Райффайзенбанк», який розміщений в будівлі магазину «ЄВА» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна, 11, зняв з банківського рахунку IBAN НОМЕР_5 грошові кошти у сумі 1800 гривень та грошові кошти у сумі 16000 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 17800 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що він є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , перебуває на посаді курсанта навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат». Разом з потерпілим ОСОБА_7 він проходить військову службу в одному взводі. 16.06.2024 року, близько 10-00 години, перебуваючи на локації військової частини, до нього звернувся ОСОБА_7 з проханням сходити в магазин та придбати йому продукти харчування на суму не більше 1000 гривень. Він погодився на вказану пропозицію, після чого ОСОБА_7 передав йому свою банківську картку АТ «Райффайзенбанк», на якій був написаний пін-код. В цей час у нього виник умисел заволодіти грошовими коштами, які були на рахунку вказаної картки та направитись додому в м. Запоріжжя. Далі, узявши банківську картку ОСОБА_7 , він приїхав до військової частини НОМЕР_1 , узяв рюкзак з речами та пішов ловити попутній транспорт. Діставшись до м. Дніпро, приблизно о 13-00 годині, за допомогою банкомата, який розташований на території автовокзалу, він зняв з банківської картки ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 5000 гривень для власних потреб. Після цього він придбав квиток до м. Запоріжжя. Прибувши у м. Запоріжжя, в період часу з 15-20 години до 15-50 години трьома транзакціями, використовуючи банкомат, який розташований поблизу магазину «ЄВА» в м. Запоріжжі по вул. Базарній, він зняв з банківської картки ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 5000 гривень, 1800 гривень та 16000 гривень. Потім він поїхав до місця свого проживання, де перебував до 26.06.2024 року. Загальна сума, яку він зняв з банківської картки ОСОБА_7 становить 27800 гривень. Вказані грошові кошти у подальшому він витратив на власні потреби.

Окрім цього додав, що йому соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, у зв`язку з чим не має наміру в подальшому продовжувати злочинну діяльність, в добровільному порядку відшкодував потерпілому ОСОБА_7 частину привласнених ним грошових коштів, має на мір в подальшому повернути іншу частину.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд вказаного кримінального провадження без його участі, цивільний позов заявляти не бажає, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має, покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду (а.п. 33).

У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину, у суду немає сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив кримінальний проступок та тяжкий злочин, неодружений, неповнолітніх або малолітніх дітей на утриманні не має, є військовослужбовцем військової служби під час мобілізації, за місцем проходження служби характеризується задовільно, має місце постійного проживання, яке збігається з місцем його реєстрації, під наглядом лікаря-психіатра або лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки, заподіяна шкода усунута шляхом часткового відшкодування завданих збитків, у зв`язку з чим потерпілий не має претензій матеріального характеру, не має наміру в подальшому продовжувати злочинну діяльність, має бажання повернутись на військову службу.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановленою.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, оскільки заподіяна шкода усунута шляхом часткового відшкодування завданих збитків, у зв`язку з чим потерпілий не має претензій матеріального характеру, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у вигляді штрафу, за ч. 4 ст. 185 КК України призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді арешту, який полягає в триманні військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді 6 (шести) місяців арешту, який полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 6 (шести) місяців арешту, який полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 30 жовтня 2024 року, відповідно до ухвали слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.10.2024 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення в умовах гауптвахти за один день арешту.

Речові докази:

- оптичний носій, якій містить опис електронних документів, отриманих в ході тимчасового доступу, який долучений до матеріалів кримінального провадження та перебуває в розпорядженні прокурора залишити у прокурора.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1