КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: № 752/6073/23 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/824/6184/2024 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України
У Х В А Л А

06 грудня 2024 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , отримавши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 221 051 000 025 85 від 23 листопада 2022 року ОСОБА_3 , який брав участь у судовому проваджені, на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 21.10.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України на 7 років позбавлення волі без конфіскації майна та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалено початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 на виконання вироку суду.

У провадженні стягнуто процесуальні витрати та вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва - прокурор, що брав участь у розгляді справи судом ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

Між тим, як указано в п. 2 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі зазначається прізвище, ім?я та по батькові особи, яка подає апеляційну скаргу, що має бути підписана вказаною особою, як зазначено в ч. 5 цієї норми закону, проте апеляційна скарга подана і підписана від імені - ОСОБА_3 , що є неправильним.

Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 392 КПК України, вирок Голосіївського районного суду міста Києва стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 221 051 000 025 85 від 23.11.2022 може бути оскаржений і прокурор у провадженні ОСОБА_6 , який брав участь у судовому провадженні, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК України та приписів п. 20 ч. 2 та ч. 4 ст. 36 КПК України, має право на подачу апеляційної скарги.

Передбачені ст. 395 КПК України порядок та строк подачі апеляційної скарги прокурором дотримані.

Приписами п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України задекларовано, що в апеляційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, які б узгоджувалися з приписами ч. 1 ст. 407 КПК України, та їх обґрунтування з зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та шляхи вирішення апеляційного провадження на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України.

Проте, даних норм кримінального процесуального закону прокурор не дотримався.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити вирок або ухвалу без змін;

2) змінити вирок або ухвалу;

3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно обвинувального акта у даному провадженні, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме:

- у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс масою 224,50 г. з метою збуту;

- у незаконному з метою збуту придбанні та зберіганні психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін масою 8,047 г., амфетамін масою 0,013 г., тобто загальною масою 8,060 г., що є великим розміром, та особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту - канабіс масою 3,07 г., екстракт канабісу масою 0,296 г.

За результатами розгляду провадження суд з урахуванням внесення змін до Списку № 2 Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 з відповідними змінами, чинними на час розгляду кримінального провадження судом, кваліфікував дії ОСОБА_4 як незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу - канабісу, вилученого під час затримання 23.11.2022 за ч. 1 ст. 307 КК України, та за ч. 2 ст. 307 КК України за епізодом 23.11.2022 незаконного придбання і зберігання з метою збуту, вилученої за місцем проживання психотропної речовини - амфетаміну загальною масою 8,060 г., тобто у великих розмірах, і наркотичного засобу - канабісу, масою 3,07 г., водночас зваживши не необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 в частині його мети на збут екстракту канабісу, а також на невеликий його розмір - масою 0,296 г., що є недостатнім для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України.

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, між тим посилається, що "правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 307 КК України є зайвою, бо кваліфікація дій обвинуваченого повинна відбуватися виходячи із загального розміру (суми)вилучених у обвинуваченого двох видів психотропних речовин. Таким чином, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, досліджені в ході судового розгляду докази, вказують, що дії ОСОБА_4 по придбанню та зберіганню наркотичних засобів та психотропних речовин охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту, наркотичного засобу та особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено у великих розмірах, тобто правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу - є зайвою, так само як і кваліфікація за ч. 2 ст. 307 КК України з кваліфікуючою ознакою (якою саме не вказано)".

Отже є незрозумілою позиція прокурора, що ж саме є зайвим, і як слід кваліфікувати дії ОСОБА_4 про придбанню та зберіганню наркотичногих засобів та психотропних речовин і в якому розмірі.

Послався прокурор в апеляційній скарзі і на те, що внаслідок помилкової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 307 КК України, судом неправильно застосувано до обвинуваченого ч. 1 ст. 70 КК України, яка не підлягала застосуванню, а тому прокурор просить: "вирок Голосіївського районного суду міста Києва стосовно ОСОБА_4 за ч. 1, 2 ст. 307 КК України змінити в частині кримінальної кваліфікації діяння у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, у великому розмірі, з призначенням за цей злочин покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна, а в решті вирок залишити без змін".

За викладеним, щонайменше слід вказати, що апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 407 КПК України, бо законом не передбачено при зміні вироку суду ухвалювати ухвалу, якою вважати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, у великому розмірі та ще і з призначенням за вказаним законом покарання, у тому числі і додаткового, що не було призначено судом першої інстанції і як це узгоджується з позицією того ж прокурора ОСОБА_6 , який в суді першої інстанції просив призначити ОСОБА_4 покарання окремо за кожним злочином, передбаченим ч. 2 ст. 307 КК України, і за їх сукупністю на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

За обґрунтуванням, слід визнати, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 має такі недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження, адже суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги за приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, за наданими йому цим Кодексом повноваженнями, як випливає з норми ч. 3 ст. 26 КПК України, які виключають за власним розсудом вирішувати питання, що не знайшли свого відтворення в апеляційній скарзі, а тому апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 21.10.2024 стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 120 221 051 000 025 85 від 23.11.2022 необхідно залишити без руху та надати прокурору достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст. 398, 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 221 051 000 025 85 від 23 листопада 2022 року ОСОБА_3 , який брав участь у судовому проваджені, на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_4 - залишити без руху.

Встановити прокурору у провадженні ОСОБА_6 строк для усунення недоліків апеляційної скарги терміном в 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити прокурору у провадженні ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2