Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1757/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/289/25
Категорія ч.1 ст.263 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000189 за апеляційною скаргою прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куйбишевське, Кокчетавської області, Казахстан, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

- за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 судові витрати в дохід держави витрати на проведення експертиз в сумі 2288 гривень 30 копійок.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, у достовірно невстановлений день, час та місці, однак не пізніше 17.02.2021 у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_6 , у порушення Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристрої вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС №662 від 21.08.1998 та Положення про дозвільну систему, затвердженої постановою КМУ № 576 від 12.10.1992, у невстановлений слідством день однак не пізніше 17.02.2021, за невстановлених слідством обставин, незаконно придбав придатну до стрільби бойову стрілецьку вогнепальну зброю - пістолет конструкції Макарова калібру 9 мм серії НОМЕР_1 , 1986 року виготовлення та 6 (шість) придатних до стрільби на ураження цілі патронів калібру 9 мм, які є боєприпасами ручної стрілецької вогнепальної зброї, які зберігав при собі без передбаченого законом дозволу до 17.02.2021.

У подальшому, продовжуючи реалізацію власного умислу, ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїй дій, що направлені на збут вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, 17.02.2021 близько 19 год. 42 хв. переніс пістолет конструкції Макарова калібру 9 мм серії НОМЕР_1 , 1986 року виготовлення та 6 (шість) придатних до стрільби на ураження цілі патронів калібру 9 мм, які є боєприпасами ручної стрілецької вогнепальної зброї до адреси: вул. Шевченка, 43 м. Новоград - Волинський Житомирської області, неподалік від АЗС «WOG».

У подальшому, цього ж дня, перебуваючи за відповідною адресою, близько 19 год. 48 хв. ОСОБА_6 збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 26 500 грн. придатну до стрільби бойову стрілецьку вогнепальну зброю - пістолет конструкції Макарова калібру 9 мм серії НОМЕР_1 , 1986 року виготовлення; 6 (шість) придатних до стрільби на ураження цілі патронів калібру 9 мм, які є боєприпасами ручної стрілецької вогнепальної зброї, після чого був затриманий працівниками Національної поліції України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення у період з 17.02.2021 по 19.02.2021 та з 07.05.2022 по 20.10.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; у період з 20.02.2021 по 19.04.2021 з розрахунку трьох днів цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, безпідставно, на думку сторони обвинувачення, застосовано приписи ст.ст. 75, 76 КК України. Крім того, судом застосовано покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку у цій частині.

Зазначає, що звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання судом першої інстанції не враховано: суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , оскільки незаконний обіг зброї завжди несе загрозу суспільству та державі, створює передумови для порушення громадського порядку та безпеки та, найголовніше, потенційну загрозу життю та здоров`ю людини, які визнані в Україні найвищою соціальною цінністю.

Наявність у кримінальному провадження обтяжуючої обставини у вигляді рецидиву злочину, обумовленої притягненням до кримінальної відповідальності:

17.06.2011 вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 185, ст. 304, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання, з урахуванням ст.ст. 69, 70 КК України, у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Покарання відбуто 08.09.2011;

26.06.2012 вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Покарання відбуто 10.12.2013;

16.06.2016 вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області за ст. 395 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту. Покарання відбуто 23.09.2016.

Поведінку обвинуваченого на стадії судового провадження. Так, ОСОБА_6 ухилявся від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебував у розшуку, у зв`язку з чим до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 07.05.2022 по 20.10.2022 (понад 5 місяців).

На думку прокурора, судом не в повній та достатній мірі надано оцінку суспільній небезпеці вчиненого діяння та особі обвинуваченого, який після неодноразового реального відбуття покарання на шлях виправлення не став. Крім того, тривале ухилення від суду та перебування у розшуку вказує на нещирість каяття та визнання вини виключно під тягарем зібраних доказів та бажанням уникнути кримінальної відповідальності у вигляді реального покарання.

Зазначає, що укладення шлюбу та народження дитини є обставинами, які враховуються при призначенні покарання, однак такі обставини не зменшують суспільної небезпеки діяння та особи обвинуваченого до такого рівня, за якого застосування інституту звільнення від відбування покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання з урахуванням обставин цієї справи.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого та захисника на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за який його засуджено та кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції таких вимог Закону не дотримався, та вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України не врахував в достатній мірі обставини скоєння злочину та дані про особу обвинуваченого.

Застосовуючи до обвинуваченого при призначенні покарання ст. 75 КК України, та звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, суд, всупереч ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 , вчинив тяжкий злочин. Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.263 КК України пов`язане з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами, носить підвищений суспільно - небезпечний характер, оскільки сприяє загостренню криміногенної ситуації та створює умови вчинення інших, більш тяжких злочинів із використанням зазначених предметів.

Обвинувачений ОСОБА_6 здійснив збут пістолету конструкції Макарова калібру 9 мм серії НОМЕР_1 , 1986 року виготовлення, 6 (шість) патронів калібру 9 мм, отримав за це матеріальну винагороду, а його протиправна діяльність була припинена лише працівниками правоохоронного органу.

ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак висновків з цього не зробив.

За наведених обставин колегія дійшла висновку, що звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, з застосуванням ст.75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України та є очевидно несправедливим внаслідок його м`якості.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства неможливе, а покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому доводи прокурора щодо скасування вироку суду в частині призначеного покарання через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує визнання обвинуваченим вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, задовільну характеристику за місцем проживання, те, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину 2023 року народження, наявність обтяжуючої обставини рецидив злочину, поведінку обвинуваченого, який перебував у розшуку, колегія суддів призначає йому покарання передбачене ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк визначений санкцією цієї статті.

Апеляційний суд вважає, що лише реальне покарання у виді позбавлення волі визначене санкцією ч.1 ст.263 КК України буде достатнім та зможе забезпечити виправлення обвинуваченого та попередити вчинення ним та іншими особами нових злочинів.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 липня 2024 року в частині призначеного покарання ОСОБА_6 скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

Зарахувати у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення у період з 17.02.2021 по 19.02.2021 та з 07.05.2022 по 20.10.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; у період з 20.02.2021 по 19.04.2021 з розрахунку трьох днів цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: