Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/914/24

Номер провадження: 1-кп/511/172/24

13 грудня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000002 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.01.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Нові Чобручі Роздільнянського району Одеської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта - середня спеціальна, не одружений, офіційно не працює, раніше судимий Вироком Роздільнянського районного суду від 26.10.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді двох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з ОСОБА_7 строком на один рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 1 ст. 125 Кримінального Кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 31 грудня 2023 року приблизно о 20 годині 5 хвилин, будучи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до свого знайомого - сусіда ОСОБА_8 , який в той час знаходився у хвіртки огородженої території будинку за адресою: буд. АДРЕСА_1 , та запитав сигарету. Обурившись відповіддю останнього, у ОСОБА_9 , на фоні алкогольного сп`яніння та неприязних відносин, виник умисел направлений на застосування шкоди здоров`ю ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_9 , вдарив ОСОБА_8 , від чого останній впав на ділянку прибудинкової території за вказаною адресою.

Далі, у ОСОБА_9 , виник умисел на незаконне проникнення до присадибної ділянки будинку, якими володіє ОСОБА_4 . Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_9 незаконно, тобто без дозволу ОСОБА_4 яка фактично володіє домоволодінням та огородженою присадибною ділянкою, розташованими за адресою: буд. АДРЕСА_1 , а також без дозволу інших осіб які цим майном володіють та мешкають у ньому, пройшов через незачинену хвіртку на вказану присадибну територію домоволодіння - огороджену земельну ділянку біля вказаного будинку. Після чого, з мотиву помсти знову застосував фізичну силу до ОСОБА_8 , який будь-яких претензій до ОСОБА_9 з приводу цих дій не заявив та не має.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 порушив право на недоторканність іншого володіння ОСОБА_4 , гарантоване ст. 30 Конституції України, згідно якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду та ч. 1 ст. 233 КПК України, відповідно до якої ніхто не має права проникнути до іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Крім того, 31 грудня 2023 року приблизно о 20 годині 8 хвилин, на подвір`я домоволодіння із огородженою присадибною ділянкою, розташованими за адресою: буд. АДРЕСА_1 , з будинку вийшла його власниця та мати ОСОБА_8 - ОСОБА_4 , яка наблизилась до ОСОБА_9 . В цей час, у останнього на ґрунті алкогольного сп`яніння й конфлікту з ОСОБА_8 виник умисел направлений на застосування шкоди здоров`ю ОСОБА_4 .

Далі, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, реалізував свій умисел на застосування шкоди здоров`ю ОСОБА_4 та з мотиву помсти через раніше виниклі неприязні відносини штовхнув її своїм тілом та руками, від чого остання впала на землю біля хвіртки з огорожею вказаної присадибної ділянки, де з метою подолання опору потерпілої продовжив завдавати їй неодноразових, - не менше трьох, ударів своїми ногою та рукою по її тілу й голові, тим самим спричинивши останній наступні ушкодження: забиття м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови; синець (з осадненням) ділянки лівого ліктьового суглобу; синці /по 1/ на тильній поверхні правої кисті й у верхній третині лівого стегна.

Після чого, ОСОБА_5 завдяки діям третіх осіб з місця події пішов до місця свого проживання у будинок на протилежному боці вулиці, розташований навпроти будинку потерпілої.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 фізичну шкоду у вигляді вказаних вище тілесних ушкоджень, які мають скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за вказаним критерієм, згідно п.п. 2.3.1. та 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення (проступки), передбачені ч. 1 ст. 162 та ч.1 ст. 125 КК України, кваліфіковані як незаконне проникнення до іншого володіння особи та умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (проступків) визнав частково, зазначив що не визнає за собою проникнення до іншого володіння іншої особи, оскільки на прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 , він не заходив. Щодо нанесення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, свою вину визнав повністю.

Будучи допитаним в судовому засіданні надав наступні покази.

Він проживає в АДРЕСА_1 , який розташований навпроти будинку ОСОБА_4 31.12.2023 року, приблизно біля 16.00год. до нього в гості прийшов його сусід та товариш ОСОБА_10 , який був вже випивший. Вони разом почали вживати спиртні напої і випили приблизно півлітра горілки, після чого ближче до 22.00год. ОСОБА_11 сказав, що йому треба вже йти до дому. Він вирішив його провести, оскільки, той був дуже п`яний. Коли вони підходили до будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , то побачили що ОСОБА_12 стоїть на вулиці біля хвіртки та курить. Денис пішов до хати, а між ним та ОСОБА_12 зав`язався словесний конфлікт, якій потім перейшов у бійку. Конфлікт відбувся із-за того, що ОСОБА_12 , з початку попросив в нього сигарету, а потім почав нецензурно ображати його цивільну дружину ОСОБА_13 . В той час до них підбігла ОСОБА_4 та почала його шарпати, на що він її декілька разів, точно більше двох разів, відштовхував від себе, внаслідок чого остання падала на землю та вдарилася головою. Він не заперечує, що ті тілесні ушкодження, які вона отримала могли бути отримані нею, внаслідок його протиправних дій, але бійка між ним та ОСОБА_12 відбувалась на вулиці біля входу до подвір`я і таким чином він до двору не заходив. Вважає, що ОСОБА_14 його оговорює.

При цьому, потерпіла ОСОБА_4 , будучи допитаною, суду показала, що протягом дня 31 грудня 2023 року вона готувалась до святкування Нового Року, у вечірній час вона готувала на кухні, та з будинку по сусідству, де проживає ОСОБА_9 стало чутно гучні голоси ОСОБА_5 та ОСОБА_15 і вона одразу здогадалась, що ті пиячать. В той час її син ОСОБА_12 та онучка ОСОБА_16 ставили ялинку на веранді. Приблизно о 20.00 годинні, вона вийшла на подвір`я та пішла до літньої кухні і помітила, що хвіртка до подвір`я не зачинена на замок. В літній кухні вона взяла продукти та повертаючись назад до будинку, побачила, що ОСОБА_12 вже стоїть біля веранди та курить, вона йому наказала зачинити хвіртку, на що той відповів, що ще зарано зачиняти хвіртку, оскільки ОСОБА_17 сказав, що прийде до них зустрічати Новий Рік. Вона зайшла в хату та збиралась відпочити біля телевізору, проте не встигла відпочити, оскільки в кімнату забігла ОСОБА_16 , яка почала кричати, що там папу хтось б`є. Вона вибігла на подвір`я та побачила, що біля квітника у входу до хати сидить ОСОБА_10 на присядках, бо був дуже п`яний. ОСОБА_12 при цьому вона ніде не бачила, тому що було темно, але з вулиці світив ліхтар і вона побачила, що хвіртка відчинена наскрізь. Вона підбігла до хвіртки, та почала її зачиняти та одночасно виглядати через верхню частину хвіртки, хто ж там бив ОСОБА_12 . Тут раптово зі сторони сусідніх воріт показався ОСОБА_5 , який з усіх сил ногою вдарив по хвіртці, і оскільки вона ще не встигла її зачинити на замок, хвіртка відчинилась та від цього удару вона втратила рівновагу та впала на землю, після чого почала підійматися. Але ОСОБА_18 підбіг до неї схватив її за грудки та кинув на землю. Вона впала на спину, потім стала повертатися на бік, щоб встати, але ОСОБА_18 почав її бити ногами по бокам тулубу, потім вона якось піднялась, а він ії схопив за грудки та почав бити головою об паркан і в той час вона на декілька хвилин втратила свідомість. Коли прийшла до тями, побачила, що над нею стоїть ОСОБА_17 та плаче, він почав допомагати їй піднятись з землі, але ОСОБА_18 знову кинувся на неї і вона знову впала на асфальтну доріжку та вдарилася головою. Потім вона все ж такі підійнялася та побачила, ОСОБА_12 , який лежав за хвірткою під вишнею та не рухається, а ОСОБА_18 в цей час б`є його ногами, вона злякалася та думала, що ОСОБА_12 вже не живий. Вона підійшла до них, дістала з кишені телефон, бо хотіла зателефонувати в поліцію, однак ОСОБА_18 намагався вирвати у неї з рук телефон, але не зміг, тому що вона дуже сильно його тримала в руках, тоді ОСОБА_18 схопив її за плечі та так сильно штовхнув, що вона падаючи з ніг вдарилася головою об сусідській паркан. Вона впала і піднятися вже не змогла. До неї підбігла ОСОБА_19 , співмешканка ОСОБА_20 разом з ОСОБА_21 допомогли їй піднятися на ноги, потім ОСОБА_22 забрала свого чоловіка і повела його додому. В цей час до неї підбігла ОСОБА_23 та дала свій телефон і сказала що вона вже набрала поліцію. Через хвилин п`ять приїхала поліція і почала з цим всім розбиратися.

Крім того, потерпіла ОСОБА_4 , просила суд призначити ОСОБА_5 найсуворіше покарання, що передбачено законодавством за вчинені ним протиправні дії стосовно неї.

Враховуючи позицію потерпілої та часткове визнання обвинуваченим своєї вини, суд провів судове слідство в повному загальному порядку та дійшов до висновків, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (проступках) повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснив, що він син ОСОБА_4 та проживає разом з нею в будинку АДРЕСА_1 , також раніше з ними проживав його пасинок ОСОБА_10 , 2003 р.н., який після того як став повнолітнім став проживати окремо, але іноді приходив до них з мамою в гості, однак влітку 2024 року між мамою та ОСОБА_17 відбулася сварка та вона вигнала його з хати. Навпроти їхнього будинку, по АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_24 , який часто вживає спиртні напої разом з ОСОБА_17 . Так, 31.12.2023 року, ОСОБА_15 був в гостях у ОСОБА_5 та вони цілий день вживали спиртні напої та вели себе гучно. Приблизно о 20.00год. він стояв біля входу до хати у своєму подвір`ї та побачив, що з будинку навпроти, вийшов ОСОБА_17 , за ним йшов ОСОБА_25 , які направились до їх будинку. Він в свою чергу підійшов їм назустріч до хвіртки. ОСОБА_17 відчинив хвіртку та зайшов у двір та за ним почав заходити на територію подвір`я і ОСОБА_25 , в цей час він попросив у ОСОБА_25 цигарку, на що останній, замість цигарки, його вдарив від чого він впав на землю. Потім ОСОБА_25 чомусь вдарив ОСОБА_17 . Після цього він побачив, що у двір вибігла мати ОСОБА_4 та почала їх захищати, однак ОСОБА_18 накинувся на матір та декілька разів її вдарив, від чого мама впала на землю. Як само та чим ОСОБА_25 наносив удари матері він не бачив, однак в подальшому зі слів матері знає, що ОСОБА_5 бив її ногами та декілька разів вдарив її головою об хвіртку та паркан. Він особисто до обвинуваченого ОСОБА_5 будь-яких претензій не має, та відмовився бути потерпілим по справі, про що написав відповідну заяву.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , надав такі покази. З ОСОБА_26 він наразі перебуває у дружніх стосунках та проживає за його запрошенням в його будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Потерпіла ОСОБА_4 це його бабуся, але не рідна. Остання вигнала його зі свого будинку, де він раніше проживав разом із мамою (померлою) та її чоловіком ОСОБА_27 , якого він вважає своїм вітчимом. Так, 31.12.2023 року в денний час, він був у ОСОБА_5 за його місцем проживання, де вони в денний час, разом вживали спиртні напої. Проте Новий Рік святкувати він збирався разом із бабусею та вітчимом, про що пообіцяв ОСОБА_12 . Після 20.00год. він зібрався йти до будинку бабусі, однак із-за того, що багато випив, був дуже п`яний і ОСОБА_25 вирішив його провести. Коли вони підходили до хати де проживає бабуся з вітчимом, вони побачили останнього на подвір`ї, який направився до них в сторону хвіртки. Він відчинив хвіртку та зайшов у двір, а ОСОБА_12 запитав у ОСОБА_28 цигарку і вони чомусь зачепились між собою. Він був дуже п`яний та пішов в хату до бабусі, але та побачивши його, вийшла на двір, оскільки почула сварку, що відбувалась між ОСОБА_29 та ОСОБА_12 . Він почув, що на дворі ОСОБА_30 почала кричати «Що ви робите? Я зараз зателефоную в поліцію». Далі, він побачив, що ОСОБА_18 почав штовхати та бити бабусю, ОСОБА_12 він не бачив, оскільки той в цей час вже лежав на землі за хвірткою. Потім він не пам`ятає, що було.

Свідок ОСОБА_15 зазначив що також ніяких претензій до ОСОБА_5 не має.

Також вина ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (проступках) повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- витягом з ЄРДР за №0000002 відповідно до якого за заявою ОСОБА_4 03.01.2024 року внесені відомості за правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України з наступною фабулою: 02.01.2024 до чергової частини Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , про те, що 31.12.2023 року приблизно о 20.00 годин перебуваючи біля свого домоволодіння місцевий мешканець на імя ОСОБА_25 наніс їй тілесні ушкодження в область голови та тулуба (реєстрація в ЖЄО №24 від 02.01.2024) (а.к.п.71);

-заявою ОСОБА_4 від 02.01.2024 якою вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_31 , який проживає в АДРЕСА_1 , який 31.12.2023 о 20:00 год. вечора наніс їй легкі тілесні ушкодження, а саме декілька разів ударив її по голові, забігши в її двір, а також вдарив її об металевий паркан головою та тягнув за волосся у неї на подвір`ї, реєстрація в ЄО № 7016 від 31.12.2023. (а.к.п. 111);

-постановою начальника сектору дізнання Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській Області від 03.01.2024 якою створено групу дізнавачів та осіб уповноважених на дізнання у кримінальному провадженні. (а.к.п. 72);

-заявою ОСОБА_4 від 02.01.2024 якою вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_31 , який проживає в АДРЕСА_1 , який 31.12.2023 о 20:00 год. вечора наніс їй легкі тілесні ушкодження, реєстрація в ЄО № 24 від 02.01.2024. (а.к.п. 73);

-висновком експерта № 1 від 09.01.2024 яким встановлено, що у ОСОБА_4 були виявлені наступні ушкодження: забиття м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови; синець (з осадненням) ділянки лівого ліктьового суглобу; синці /по 1/ на тильній поверхні правої кисті й у верхній третині лівого стегна. Зазначені ушкодження спричиненні, можливо у вказаний вище час 31.12.2023 в результаті неоднарозових дій тупим предметом (-ами). Не виключається, що в якості таких предметів могли бути кінцівки (нога, рука). Категорично не виключається імовірність утворення синців ділянки лівого ліктя і верхньої третини лівого стегна в наслідок падіння підекспертної з висоти «власного зросту» на тверду поверхню. Однак слід зазначити, що вказані ушкодження також могли бути спричинені від ударів тупим предметом у зазначені ділянки тіла. Наявні у ОСОБА_4 мають наслідки тривалістю не більше шести днів і за вказаним критерієм, згідно п.п. 2.3.1. та 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. (а.к.п. 74-75).

-протоколом огляду місця події та заявою ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення огляду її домоволодіння по АДРЕСА_2 від 23.01.2024 з фототаблицею до протоколу. (а.к.п. 76, 77-82).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.01.2024, який проводився за підставі заяви ОСОБА_4 про надання дозволу на його проведення за місцем вчинення кримінального правопорушення за адресою: вул. Георгія Кірпи, 68, м. Роздільна, відповідно до якого слідчим за участі потерпілої ОСОБА_4 в присутності понятих проведено слідчий експеримент, де потерпіла, за допомогою статиста показала яким чином ОСОБА_5 перебував перед нанесенням їй тілесних ушкоджень, а також показала яким чином ОСОБА_5 наносив правою ногою в область суглоба лівої частини тулубу тілесні ушкодження, а також яким чином він наносив правою ногою в область стегна лівої частини тулубу тілесні ушкодження. (а.к.п. 83, 84-89).

-постановою прокурора від 30.01.2024 про зміну правової кваліфікації відповідно до якої досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000002 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 162 КК України за кваліфікуючою ознакою незаконне проникнення у інше приміщення із застосуванням насильства. (а.к.п. 99-100).

-постановою прокурора від 30.01.2024 якою визначено підслідність кримінального правопорушення за слідчими СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області. (а.к.п. 101-102).

-витягом з ЄРДР за №0000002 відповідно до якого за заявою ОСОБА_4 03.01.2024 року внесені відомості за правовою кваліфікацією ч.2 ст.162 КК України з наступною фабулою: 02.01.2024 до чергової частини Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , про те, що 31.12.2023 року приблизно о 20.00 годин перебуваючи біля свого домоволодіння місцевий мешканець на імя ОСОБА_25 наніс їй тілесні ушкодження в область голови та тулуба (реєстрація в ЖЄО №24 від 02.01.2024) (а.к.п. 103);

-постановою заступника начальника - начальник СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській Області від 30.01.2024 якою створено групу слідчих у кримінальному провадженні. (а.к.п. 104-105);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.01.2024, з додатком флеш-носій з відеозаписом, який проводився за участю свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , а також за участю власника будинку ОСОБА_4 у присутності понятих за місцем вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого зазначені особи показали яким чином ОСОБА_5 проник на прибудинкову територію домоволодіння та наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 (а.к.п. 106-109). Відтворений в судовому засіданні відеозапис відповідає зазначеному у письмовому протоколі. Зауважень та доповнень від учасників судового провадження не надходило.

-заявою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 01.02.2024 якою він відмовився від призначення його потерпілим в рамках матеріалів кримінального провадження №0000002 від 03.01.2024 у зв`язку із тим, що скарг та претензій будь-якого характеру до ОСОБА_5 не має. (а.к.п. 112).

-заявою ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 01.02.2024 якою він відмовився від призначення його потерпілим в рамках матеріалів кримінального провадження №0000002 від 03.01.2024 у зв`язку із тим, що скарг та претензій будь-якого характеру до ОСОБА_5 не має. (а.к.п. 113).

-постановою прокурора від 26.02.2024 про зміну правової кваліфікації відповідно до якої досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000002 з ч. 2 ст. 162 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, тобто за фактом незаконного проникнення до іншого володіння особи. (а.к.п. 114-117).

-витягом з ЄРДР за №0000031 відповідно до якого за заявою ОСОБА_4 15.02.2024 року внесені відомості за правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України з наступною фабулою: 15.02.2024 до чергової частини Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , про те, що 31.12.2023 року приблизно о 20.00 годин перебуваючи біля свого домоволодіння місцевий мешканець на імя ОСОБА_25 наніс їй тілесні ушкодження в область голови та тулуба (реєстрація в ЖЄО №813 від 15.02.2024) (а.к.п. 118);

-постановою начальника сектору дізнання Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській Області від 15.02.2024 якою створено групу дізнавачів та осіб уповноважених на дізнання у кримінальному провадженні № 0000031 від 15.02.2024. (а.к.п. 119);

-заявою ОСОБА_4 від 15.02.2024 якою вона просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_31 , який проживає в АДРЕСА_1 , який 31.12.2023 о 20:00 год. вечора наніс їй легкі тілесні ушкодження, реєстрація в ЄО № 813 від 15.02.2024. (а.к.п. 73);

-постановою прокурора від 26.02.2024 відповідно до якої матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 03.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та № 0000031 від 15.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0000002. (а.к.п. 121-123).

-постановою прокурора від 26.02.2024 якою визначено підслідність кримінального правопорушення № 0000002 від 03.01.2024 за дізнавачами СД Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області. (а.к.п. 124-125).

-заявою ОСОБА_5 від 28.02.2024 року, відповідно до якої останній в присутності свого захисника відмовився від проведення слідчого експерименту за його участю, оскільки свою вину визнає та розкаюється (а.к.п. 131).

-документами, що підтверджують зареєстроване право власності за ОСОБА_4 на будинок АДРЕСА_2 та зареєстрованих за вказаною адресою осіб. (а.к.п. 126, 127, 128, 129,130).

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Стороною захисту яких-небудь доказів на спростування обвинувачення ОСОБА_5 суду не надано.

Клопотань про визнання доказів недопустимими в ході судового слідства стороною захисту також не заявлялося.

Суд, дотримуючись принципу змагальності, створивши умови для подання сторонами всіх наявних доказів, вважає, що стороною обвинувачення подано належні та допустимі докази, які вказують на причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень (проступків).

Судом в повному обсязі допитані свідки та досліджені докази, представлені стороною обвинувачення, об`єктивний аналіз яких приведений у вироку в сукупності з усіма обставинами справи. Докази у справі узгоджуються між собою і підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень (проступків) в обсязі, встановленому судом в процесі судового розгляду.

Таким чином, дослідивши під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, і судом не встановлено, вони є переконливими, логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

Отже, дослідивши всі обставини справи, судом достовірно встановлено, що 31.12.2023 року, після 20:00 год., обвинувачений ОСОБА_5 2003 року народження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник на огороджену територію домоволодіння, розташованого за адресою: буд. АДРЕСА_1 , без дозволу потерпілої ОСОБА_4 , 1950 року народження, яка є власницею цього будинку та застосувавши до неї фізичну силу, завдав останній легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи та ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена у повному обсязі і його дії кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним правопорушень, які в сукупності, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до проступків, а також враховує дані про особу обвинуваченого, зокрема те що, ОСОБА_5 раніше судимий 26.10.2023 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 190 КК України та нові кримінальні правопорушення (проступки) вчинив в період іспитового строку (а.к.п.133), посередньо характеризується за місцем проживання (а.к.п.134), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.238. 239, т.1).

Крім того, судом враховується думка потерпілої ОСОБА_4 , яка хоча й не заявляла матеріальних або моральних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 однак просила суд врахувати при призначені покарання те, що останній веде аморальний образ життя, постійно пиячить, вчиняє бійки та не поважає людей старшого віку.

Пом`якшуючих покарання ОСОБА_5 , обставин, судом не встановлено.

Обтяжуючими покарання ОСОБА_5 обставинами, суд визнає вчинення кримінального правопорушення (проступку) щодо особи похилого віку та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, з метою призначення гуманного покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст. 162 КК України у виді максимального штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадята в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді максимального штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та у відповідність до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

На думку суду, такий вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 , 26.10.2023 року був засуджений вироком Роздільнянського районного суду Одеської області за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

У даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - 31.12.2023 року, тобто до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Положеннями статті 78 КК України встановлено правові наслідки звільнення від покарання з випробування, зокрема, частиною третьою передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що ч.1 ст.71 КК містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає покарання за сукупністю вироків.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 11.12.2018 у справі 311/480/15-к зазначила про те, що у разі вчинення нового злочину до закінчення іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням невідбутою частиною покарання є раніше призначене покарання в його повному обсязі, за винятком строку попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за цим вироком, необхідно застосувати положення ч.1 ст.71 КК України, та приєднати до призначеного покарання за цим вироком, невідбуте покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.10.2023 року.

Разом з тим, суд враховує що положеннями ч.3 ст.72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 14 вересня 2021 року вказав на те, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК, та призначення покарання, яке згідно із частиною 3 статті 72 КК за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 року, № 8 від 12 червня 2009 року та № 11 від 6листопада 2009 року).

Аналіз наведених вище положень закону та судової практики дає можливість зробити висновок, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що невідбуте покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.10.2023 року у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, необхідно змінити на реальне відбування покарання, оскільки ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання, на підставі викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази не приєднувались.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст.349, ст. 368, ст. 369- ст.371,ст..373, ст. 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1 ст. 162 та ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України - у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

- за ч.1 ст.125 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.10.2023 року у виді 2-х (двох) років позбавлення волі, та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили, залишити.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1