печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі: слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно та визначення порядку його зберігання у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.04.2022,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно та визначення порядку його зберігання у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.04.2022 року, шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для управління активи в порядку та на умовах, визначених статями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» речові докази у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.04.2022 року.

В обгрунтування заявленого клопотання вказує, що досудовим розслідуванням установлено, що ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» є одним з найбільших підприємств Європи по виробництву картонно-паперової продукції, який є частиною австрійської компанії Pulp Mill Holding GmbH (бенефіціаром якої є ОСОБА_4 , володіючи 3% акцій безпосередньо та 97% акцій через Zinner Privatstiftung (Австрія), кінцевим бенефіціаром якої є ОСОБА_4 ). Основним видом діяльності комбінату є виробництво паперу та картону.

Відповідно до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.10.2022 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 19.10.2022 № 727/2022, визначено юридичних та фізичних осіб, щодо яких застосовано персональні санкцій та обмеження, серед яких санкції застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ураховуючи те, що в Україні ОСОБА_4 перебуває під санкціями з 19.10.2022, останній, передбачаючи негативні наслідки щодо своїх активів в Україні, здійснив незаконне виведення з-під санкцій своїх активів у вигляді корпоративних прав щодо групи товариств, де він був кінцевим бенефіціарним власником. Зміст зазначених протиправних дій полягав у зміні кінцевого бенефіціарного власника у зазначеній корпоративній структурі групи компаній з ОСОБА_4 на довірену особу - громадянина Австрії ОСОБА_5 .

Так, установлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_7 реєстраційних дій по зміні відомостей про кінцевого бенефіціарного власника в ПрАТ «КИЇВСЬКИЙ КАРТОННО-ПАПЕРОВИЙ КОМБІНАТ», ТОВ «ВТОРРЕСУРСИ СХІД», ТОВ «АВТОСПЕЦТРАНС-КИЇВСЬКОГО КПК», ТОВ «ДНІПРОВТОРМА», ТОВ «ВТОРРЕСУРСИ ККПК», ТОВ «ХЕРСОНВТОРРЕСУРСИ», ПрАТ «ЕНЕРГІЯ» з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до якого застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) відповідно до Рішення РНБО України від 19.10.2022 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введених в дію Указом Президента України від 19.10.2022 № 727/2022, на громадянина Австрії ОСОБА_5 .

За вчинення вказаних протиправних дій приватному нотаріусу ОСОБА_6 та державному реєстратору ОСОБА_7 та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 382 КК України. Надалі кримінальні провадження щодо вказаних осіб направлено з обвинувальними актами до суду.

Також під час здійснення досудового розслідування отримано висновок аналітичного дослідження ДПС України від 11.11.2022 № 335/99-00-08-01-04-20/05509659, яким встановлено, що ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» у період з 01.01.2020 по 17.05.2022 мало взаємовідносини з ТОВ «Запорізька паперова фабрика» в частині придбання макулатури вагою 9850,97 тон на загальну суму 42 456 962,95 грн, яке в свою чергу придбавало зазначену макулатуру у СГД, які відповідно до рішень ДПС України про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку віднесено до ризикових СГД, а саме: ТОВ «Систем Акустик» та ТОВ «ТД «Папір Трейд» на загальну суму 67 863 990,00 грн.

Відповідно до висновку експерта від 29.05.2023 № 23-27/СЕЕ вказаний висновок аналітичного дослідження з урахуванням наданих документів документально підтверджується.

Крім цього, згідно з висновком аналітичного дослідження ДПС України від 03.06.2022 № 32/99-00-08-01-04-20/05509659 встановлено, що ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» у період з 01.01.2021 по 17.05.2022 мало взаємовідносини з СГД, які відповідно до рішень ДПС України про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку станом на 03.12.2021 віднесено до ризикових СГД, а саме: ТОВ «ДК ДОВІРА», ТОВ «Прайм Трейд Юг» на загальну суму 148 333 973,1 грн, в т.ч. ПДВ у сумі 24 722 328,84 грн.

Також відповідно до зазначеного аналітичного дослідження ДПС України встановлено заниження ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» доходу від реалізації товарів (сигарет), що мало вплив на рядок 02 «Декларацій «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток)», визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на суму 22 250 095,97 грн.

Висновком аналітичного дослідження Державної податкової служби України від 29.06.2022 № 51/99-00-08-01-04-20/05509659 встановлено заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток по експортно-імпортним операціям на суму 61 151 968 грн, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на суму 9 725 156 грн та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 7 123 325 грн.

Висновки аналітичних досліджень від 03.06.2022 № 32/99-00-08-01-04-20/05509659 та від 29.06.2022 № 51/99-00-08-01-04-20/05509659 підтверджені документально висновком експерта від 03.11.2023 № 23-82/СЕЕ.

Також під час здійснення досудового розслідування отримано висновок аналітичного дослідження Державної податкової служби України від 26.04.2024 № 111/99-00-08-01-04-20/05509659, згідно якого вбачається відсутність реального (законного) джерела походження ідентифікованих товарів та нереальність (відсутність фактичного здійснення) господарських операцій з придбання товарів, робіт (послуг) ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» (код за ) у ТОВ «Запорізька паперова фабрика» () за період з 01.01.2020 по 17.05.2022, в частині документального оформлення придбання макулатури на загальну суму 43 665 822,95 грн., без ПДВ; за період з 01.01.2020 по 17.05.2022 ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» (код за ) шляхом штучного формування витрат, що має бути доведено слідством (оформлення безтоварних операцій в частині придбання «макулатура в асортименті» загальною вагою 9850,97т., на загальну суму 43 665 822,95 грн.,) на підставі документів фінансово-господарських операцій з суб`єктом підприємницької діяльності з ознаками ризиковості ТОВ «Запорізька паперова фабрика» (), що вплинуло на формування фінансового результату до оподаткування, та можливо призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 7 859 848,13 грн., в т.ч. по періодам 2020 - у сумі 3 333 926,2 грн., 2021 - у сумі 3 602 043,06 грн., та І півріччя 2022 у сумі 923 878,87 грн.

12.08.2022 старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 нерухоме майно ОСОБА_4 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, як предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально-протиправним шляхом.

Надалі, 13.01.2023 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/1696/23-к накладено арешт на майно ОСОБА_4 із забороною його відчуження.

Прокурор ОСОБА_3 , направив на адресу суду заяву, згідно якої підтримує клопотання в повному обсязі, просить його задовольнити. Стверджує, що необхідність такого арешту зумовлена наявністю ризиків приховання, відчуження та перетворення вищезазначеного майна, оскільки на даний час встановлено, що ОСОБА_4 планує вивести шляхом укладання фіктивних (нікчемних) правочинів нібито зі своєї власності активи у вигляді об`єктів нерухомого майна, розташованих на території України. Іншим способом, ніж накласти арешт на вказане майно, неможливо досягти завдань кримінального провадження. Незастосування даного виду заходу забезпечення кримінального провадження суттєво зашкодить йому, призведе до втрати та зникнення речових доказів. Також, враховуючи ті обставини, що майно є речовим доказом у справі, його вартість перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, чинне законодавство України передбачає лише один шлях визначення порядку зберігання речових доказів - це передача майна Національному агентству в управління ним для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1, 9, 19-24 Закону.

Представник особи щодо майна якої вирішується питання про арешт майна - адвокат ОСОБА_9 направив на адресу суду письмові заперечення на клопотання, згідно яких у задоволенні клопотання просив відмовити. зазначив, що прокурором та слідчим не доведено необхідності арешту нерухомого майна, шляхом заборони ОСОБА_4 та його представникам розпоряджатися та користуватися цим майном. На даний час у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.04.2022 здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 382 КК України, проте жодної особи у статусі підозрюваного чи обвинуваченого в кримінальному провадженні не встановлено. Крім того, цивільний позов будь-якої особи також відсутній. Також, зазначив, що стороною обвинувачення використано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки на зазначені об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_4 , накладено арешт ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.01.2023 у справі № 757/1696/23-к, шляхом заборони його відчуження, а відтак не можуть бути передані Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для управління активи в порядку та на умовах, визначених статями 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Слідчий суддя розглянув клопотання за відсутності прокурора та власника майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України та з урахуванням принципу диспозитивності, закріпленому у ст. 26 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши матеріали клопотання, дослідивши письмові докази, якими воно обгрунтовується, письмові заперечення на клопотання докази, якими воно обгрунтовується, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000128 від 13.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 382 КК України.

12.08.2022 старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 нерухоме майно ОСОБА_4 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, як предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально-протиправним шляхом.

13.01.2023 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/1696/23-к накладено арешт на майно ОСОБА_4 із забороною його відчуження.

Згідно з ч. 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу, тобто якщо воно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

Окрім того, прокурор зазначає, що однією із можливих схем розглядається продаж об`єктів нерухомого майна в адресу підконтрольних ОСОБА_4 осіб, які є громадянами України, шляхом укладання удаваних угод, по заниженій вартості, з метою уникнення від націоналізації таких активів Україною внаслідок повномасштабної війни, розпочатої РФ проти України та українського народу, унеможливлення фінансових та правових наслідків у вигляді накладення санкцій та/або застосування заходів примусового вилучення прав власності, передбачених Законом України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», тобто вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та володіння ним, тобто легалізації (відмивання).

Поряд з тим, доказів щодо існування намірів та спроб продажу вказаних об`єктів нерухомого майна в адресу підконтрольних ОСОБА_4 осіб, слідчому судді не надано, до матеріалів клопотання таких доказів не долучено.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3. ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Отже, процесуальний закон ставить в чітку залежність застосування заходів забезпечення кримінального провадження з обов`язком слідчого довести слідчому судді, що такі заходи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який прокурор зазначає у своєму клопотанні.

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Як вказано у ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Разом з тим, при розгляді клопотання про накладення арешту прокурором не доведено наявність будь-яких фактичних даних (доказів), відповідно до яких є необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, шляхом встановлення заборони користування та розпорядження ним, оскільки до вказаного нерухомого майна вже застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою забезпечення збереження таких речових доказів.

Прокурор не довів та не зазначив конкретних фактичних обставин, які виправдовували б такий спосіб втручання у права та інтереси ОСОБА_4 .

Окрім того, у відповідності до абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У пункті 4 частини 1 статті 9 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», вказано, що на Національне агентство покладено функцію з проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

У відповідності до абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управляючи активами, Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Разом з тим, наведених вимог Закону ініціатор клопотання не дотримався, оскільки клопотання не містить мотивування необхідності передачі майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (Далі Національне агентство) та мету такої передачі.

Всупереч положенням абз. 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, матеріали долучені до клопотання не містять доказів, що орган досудового розслідування або прокурор з`ясовували питання щодо згоди власника майна про передачу майна в управління Національному агентству, оскільки за приписами вказаної норми процесуального закону, ініціювання такого клопотання може мати місце лише після відмови власника майна надати письмову згоду на таку передачу. Не містить клопотання доказів щодо існування фактів прямого або опосередкованого впливу та посягання на арештоване майно будь-яких осіб, або спроб несанкціонованого користування цим майном, а відтак слідчий суддя доходить висновку, що подане прокурором клопотання є передчасним. В підтвердження доводів клопотання, слідчим та прокурором не було надано доказів, що вартість арештованого майна дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно та визначення порядку його зберігання, у зв`язку з його передчасністю та відсутністю для цього правових підстав.

Керуючись ст. 170-173, 175, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно та визначення порядку його зберігання у кримінальному провадженні № 0000128 від 13.04.2022 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1