Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/860/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року.

м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, матеріали продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000231 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Маловиськівського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2024, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, із загальною середньою освітою, військовослужбовця, який брав участь у бойових діях, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , старшого техніка розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, такого, що в силу ст. 89 КК України не має судимості,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 19.11.2024 до 17.01.2025 включно.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Маловиськівського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000231 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні прокурором подане письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити виконання покладених на нього обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зникли.

Ухвалою Маловиськівського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2024 задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 17.01.2025 включно.

Районний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 5 ст. 407 КК України, які кваліфіковано як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану та незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу. Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому, з урахуванням необхідності проведення належного судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, обгрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 5 ст. 407 КК України, а тому, з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, існують ризики того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може без перешкод залишити своє місце проживання та переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Отже, обвинувачений вважає, що вказані у клопотанні прокурора підстави для продовження запобіжного заходу є формальними та не доведені жодними доказами і не відображають фактичних обставин справи.

Тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується не може бути підставою для тримання його під вартою.

Також, вказує на те, що він є військовослужбовцем та брав участь у бойових діях на лінії зіткнення, але через сімейний конфлікт з дружиною та бажанням зберегти сімейні стосунки, необдумано залишив військову частину, про що зараз дуже жалкує та розкаюється у вчиненому.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив її задоволення, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Також правильно враховано судом і обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

При цьому, жодних доказів, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суду стороною захисту не надано.

З урахуванням наведеного, а також існуванням на даний час ризиків, які вказують на можливість обвинуваченим, у разі застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням його під вартою, переховуватись від суду, продовжити вчиняти нові злочини та приймаючи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку тримання під вартою, тому скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.

Доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із матеріалів провадження клопотання прокурора розглянуто із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, повноважним судом повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, висновки суду викладені в ухвалі відповідають фактичним обставинам встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильно прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 ,залишити без задоволення, а ухвалу Маловиськівського районного суду Кіровоградської області від 19.11.2024, якою стосовно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 19.11.2024 до 17.01.2025 включно- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2