"24" січня 2025 р. Справа № 363/5416/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001052 від 26 червня 2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 НГУ, y військовому званні «солдат», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України за наступних обставин:

Майстер-електрозварник відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного обслуговування 6 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, 08.05.2023 близько 08 год. 00 хв. здійснив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

У подальшому, 10.08.2023 солдат ОСОБА_6 був затриманий уповноваженими особами ТУ ДБР у м. Києві у порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19 грудня 2024 року прокурор звернувся до суду із письмовим клопотанням, в якому просить суд застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді - госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом з метою подальшого стаціонарного примусового лікування в психіатричній лікарні.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у суспільнонебезпечному діянні, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке полягає у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану. Його причетність до вчинення цього кримінального правопорушення підтверджена доказами, які зібрані в ході досудового розслідування та надані до суду. Згідно висновку судової психіатричної експертизи № 1497 від 29.10.2024, ОСОБА_6 , на теперішній час страждає на тяжкий психічний розлад: поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії (МКХ-10, F23.1). За своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованому йому криміналього правопорушення страждав на Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії (МКХ-10, F23.1). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Зазначає, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом потребує застосування від носно нього заходів медичного характеру згідно ст. 92 КК України у вигляді направлення до спеціалізованого закладу з надання стаціонарної психіатричної допомоги.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, яке просив задовольнити з викладених у клопотанні підстав.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 у присутності законного представника в судовому засіданні відмовився давати покази.

Законний представник в судовому засіданні пояснила, що згодна із зазначеними у клопотанні прокурора обставинами, підтримала думку прокурора щодо необхідності надання лікування ОСОБА_6 , який доводиться їй братом.

Захисник не заперечував проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 .

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані докази, допитавши свідків, суд встановив наступне.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується такими доказами:

- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 102 від 03.04.2023, відповідно якого солдата ОСОБА_6 призначено та зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення і вважається таким, що з 31.03.2023 посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою;

- висновком службового розслідування по факту неприбуття на службу солдата ОСОБА_6 , згідно якого за порушення вимог військової присяги, ст. ст. 11, 16 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, ст. 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ майстра- електрозварювальника відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного обслуговування 6 батальйону оперативного призначення солдату ОСОБА_6 оголошено «сувору догану», в діях солдата ОСОБА_6 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 141 від 08.05.2023, за яким солдата ОСОБА_6 , виключено із усіх видів забезпечення, у зв`язку із неприбуттям на службу 05 травня 2023 року;

- показами свідка ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що є сестрою ОСОБА_6 . Пояснила, що останній потрапив в аварію у 2022 році, через 2 роки у нього з`явились психологічні проблеми, а саме він став дратівливим та агресивний, міг піти з дому. Після початку війни казав що хтось його постійно переслідує, став замкнутим. ОСОБА_6 до лікарів для надання психологічної допомоги не звертався. Повідомила, що у нього були випадки дезорієнтування у часі та місцевості;

- показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що здійснював первинний огляд ОСОБА_6 на його психологічний стан. Пояснив, що останній на огляді довго вагався, на питання давав незрозумілі відповіді, зазначив, що не вважає себе психічно нездоровим. ОСОБА_6 говорив, що коли їздить в громадському транспорті, деякі люди пересідають на іншу зупинку та починають за ним йти. За висновками попереднього огляду, ОСОБА_7 поставив ОСОБА_6 діазноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії або шизотиповий розлад (амбулаторна судово-психіатрична експертиза від 09.11.2023 року);

- показами свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні показав, що займає посаду медичної сестри у військовій частині НОМЕР_1 . Пояснив, що 05.05.2023 року в зв`язку з погіршенням здоров`я ОСОБА_6 було доставлено до медичного пункту військової частини. Під час бесіди солдат ОСОБА_6 повідомив, що, начебто, періодично чує голоси в голові. В зв`язку з цим було прийнято рішення про госпіталізацію до КНП «МЗНПД». В медичному закладі солдат ОСОБА_6 відмовився від госпіталізації в категоричній формі та самовільно покинув територію медичного закладу в невідомому напрямку;

- показами експерта ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що проводила судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_6 . Пояснила, що згідно висновку останній на теперешній час страждає на тяжкий психічний розлад та не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вважає необхідним застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 суд вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місяця служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 1497 від 29.10.2024, ОСОБА_6 , на теперішній час страждає на тяжкий психічний розлад: поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії (МКХ-10, F23.1). За своїм психічним станом не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованому йому кримінальне правопорушення страждав на Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії (МКХ-10, F23.1). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 за своїм психічним станом потребує застосування від носно нього заходів медичного характеру згідно ст. 92 КК України у вигляді направлення до спеціалізованого закладу з надання стаціонарної психіатричної допомоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності, що виключає застосування до нього покарання, а тому відносно нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді направлення до спеціалізованого закладу з надання стаціонарної психіатричної допомоги.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно із ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Враховуючи характер та перебіг захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, вчиненого проти встановленого порядку проходження військової служби, з урахуванням ступеню небезпечності ОСОБА_6 для себе або інших осіб, враховуючи висновок експертизи та пояснення експерта в судовому засіданні, суд вважає необхідним застосувати відносно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом з метою подальшого стаціонарного примусового лікування.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , необхідно залишити в силі до набрання ухвалою законної сили.

Керуючись ст. 19, 92-94 КК України,ст. 512-513 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001052 від 26 червня 2023 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом з метою подальшого стаціонарного примусового лікування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, залишити в силі до набрання даною ухвалою суду законної сили.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 28.01.2025 року о 13 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1