В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 19 березня 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001613, яке внесене до ЄРДР 01 травня 2024 року стосовно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Васильків, Київська область, громадянин України, з професійно-технічною освітою, працює зварювальником ТОВ «ЮА Індастрі», місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, до арешту на строк 6 (шість) місяців, який відбув повністю, звільнившись 12 січня 2024 року,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (далі угода про визнання винуватості),

за участю сторін судового провадження та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту - Перелік), в тому числі і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях,передбачених статями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме:використання наркотичних засобів, психотропних речовин іпрекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону);діяльність з використання наркотичних засобів, психотропнихречовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону);використання наркотичних засобів, психотропних речовин іпрекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог Закону, ОСОБА_4 , 28 квітня 2024 року близько 16 год. 44 хв. домовились по телефону із засудженим ОСОБА_6 , який відбуває покарання в державній установі«Білоцерківська виправна колонія № 35», по вул. В.Симоненка, 16 в м. Біла Церква, Київської області, про передачу останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Після чого, за невстановлених досудовим слідством місці, обставин та часі ОСОБА_4 , з метою подальшого збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону) у місця позбавлення волі, у невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали щодо якого внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань) незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,105 г., який у подальшому незаконно зберігав зметою збуту.

Надалі, ОСОБА_4 , помістив частину наркотичного засобу у перо цибулі, використавши в такий спосіб вищевказане перо цибулі в якості тайника, а іншу частину наркотичного засобу перетворивши у рідку речовину вилив на туалетний папір, замаскувавши в такий спосіб наркотичну речовину, після чого почав незаконно зберігати при собі з метою збуту у місця позбавлення волі.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконний збут у місця позбавлення волі наркотичного засобу, обіг якогообмежено - метадон (фенадон), ОСОБА_4 , 30 квітня 2024 року близько 11год. 38 хв. знаходячись у відділенні № 8 ТОВ «Нова Пошта» що за адресою: м.Біла Церква, вул. Запорізька, 2-А, прим. 59 посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальною масою 0,105 г., у місця позбавлення волі, а саме надіслав поштову посилку на адресу державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» по вул.

В.Симоненка, 16, в м. Біла Церква Київської області, вказавши ім`я отримувача засудженого ОСОБА_7 , з метою конспірації, який також відбуває покарання у вищевказаній установі.

Надалі, 01 травня 2024 року близько 17 год. 23 хв. працівниками державної установи«Білоцерківська виправна колонія № 35» при догляді вмісту посилки, яка надійшла на ім`я засудженого ОСОБА_7 , виявлений наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) загальною масою 0,105 г.

Отож, ОСОБА_4 обвинувачувався у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу з метою збуту, а також у збуті наркотичних засобів у місця позбавлення волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням обставин вчиненого злочину та його правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 307 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнавав свою винуватість у вчиненні злочину і зобов`язується беззастережно визнати винуватість в обсязі обвинувачення у судовому засіданні.

Сторони погодились, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України є тяжким злочином.

Отже, у кримінальному провадженні № 0001613, яке внесене до ЄРДР 01 травня 2024 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою збуту, а також у збуті наркотичних засобів у місця позбавлення волі.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, зважаючи на обставини, які обтяжують покарання: рецидив злочинів та вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, з огляду на дані про його особу зазначені у вступній частині вироку, а також те, що він медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує.

Сторони угоди правильно не застосували додаткове покарання у виді конфіскації майна, з огляду на те, що злочин ОСОБА_4 вчинений без корисливого мотиву та оскільки це відповідає практиці Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленій у постанові від 21 лютого 2024 року у справі ЄУН 686/11385/21.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає узгоджене в угоді покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 24 травня 2024 року № СЕ-19/111-24/27408-НЗПРАП в розмірі 3029,12 грн.

Відповідно до довідки про витрати на проведення біологічної експертизи, державою понесені витрати на висновок експерта від 26 червня 2024 року № СЕ-19/111-24/34716-БД в розмірі 2527,48 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 5556,60 грн.

Судом установлено, що згідно з постановою про передачу речових доказів до кімнати зберігання речових доказів від 01 липня 2024 року, речовими доказами визнані: об`єкти дослідження, які після експертизи поміщені до трьох паперових конвертів.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 06 червня 2024 року, речовими доказами визнані: мобільний телефон марки «РОСО С65» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , разом з сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 ; квитанція про сплату послуг ТОВ «Нова Пошта».

За правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Застосовуючи вказані правила, суд вважає, що:

-об`єкти дослідження, які після експертизи поміщені до трьох паперових конвертів необхідно знищити;

-мобільний телефон марки «РОСО С65» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , разом з сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 слід вважати повернутими власнику ОСОБА_4 ;

-квитанцію про сплату послуг ТОВ «Нова Пошта» необхідно залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Своєю чергою, суд вважає, що підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу немає.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 19 березня 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 здійсненого на виконання цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 5556,60 грн.

Речові докази:

- об`єкти дослідження, які після експертизи поміщені до трьох паперових конвертів, - знищити;

- мобільний телефон марки «РОСО С65» (ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , разом з сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , - вважати повернутими власнику ОСОБА_4 ;

- квитанцію про сплату послуг ТОВ «Нова Пошта», - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_8

Київської області