Провадження №: 1-кс/755/3441/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_5 від 15 липня 2002 року про накладення арешту на майно,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 з клопотанням про скасування постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_5 від 15 липня 2002 року про накладення арешту на майно.

Своє клопотання адвокат мотивував тим, що 05 вересня 2005 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва, ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч. 2 ст.366, ч. 2 ст. 69 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, з іспитовим стоком 2 роки. Вказаним вироком також був засуджений ОСОБА_7 . Крім того, вироком стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь Повного Товариства «Заставне Товариства «Скарбниця» на відшкодування шкоди, завданої злочином - 39 161 гривню 32 копійки. ОСОБА_4 самостійно сплатив визначену вироком Дніпровського районного суду міста Києва суму коштів. Факт відсутності заборгованості також підтверджується відсутністю будь-яких даних щодо нього в Єдиному реєстрі боржників та відсутністю виконавчих проваджень щодо нього. Однак, нещодавно ОСОБА_4 стало відомо від нотаріуса про наявності арешту на його майно, який був накладений на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_5 від 15 липня 2002 року, для забезпечення цивільного позову ПО ЗО «Скарбниця». У зв`язку з тим, що вироком суду було передбачено стягнення коштів, які були сплачені ним в подальшому в повному обсязі, досудове та судове слідство завершено, тому він просить скасувати постанову слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 15 липня 2002 року, так як необхідність у накладеному арешті відпала.

Оголосивши клопотання, вислухавши пояснення заявника, думку прокурора, яка просила задовольнити клопотання, дослідивши матеріали за клопотанням, суд приходить до наступних висновків.

15 липня 2002 року постановою слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_5 в кримінальній справі 04-01255 було накладено арешт на майно, яке є у приватній власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення сплати цивільного позову ПТ ЗТ «Скарбниця».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, накладено обтяження постановою слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_5 від 15 липня 2002 року на все майно ОСОБА_4 .

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 05 вересня 2005 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190 та ч. 2 ст.366 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки.

Вказаним вироком було засуджено ОСОБА_7 . Крім того, судом було задоволено цивільний позов Повного Товариства «Заставне Товариства «Скарбниця» та стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь Повного Товариства «Заставне Товариства «Скарбниця» на відшкодування шкоди завданої злочином - 39 161 гривню 32 копійки.

Як вбачається з даних, що містяться у відповіді з архіву Дніпровського районного суду міста Києва, матеріали кримінальної справи №1-117/05 знищені, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Як вбачається з даних, що містяться в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20 березня 2024 року за №370615904, на ОСОБА_4 накладено обтяження у виді арешту на все його майно.

Як вбачається з даних, що містяться у відповіді Першої Київської Державної нотаріальної контори Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 травня 2024 року за №3076/01-16, наданої на запит суду, в них відсутня інформація щодо заборгованості ОСОБА_4 перед Повним Товариством «Заставне Товариство «Скарбниця Ломбард».

Як вбачається з даних, що містяться у відповіді генерального директора ПТ ЗТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_8 за №67/9 від 28 серпня 2024 року на запит адвоката, на підставі наявних у Товариства документів, відповідно до вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 05 вересня 2005 року за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 Товариству було відшкодовано шкоду, завдану злочином у розмірі 38 155, 00 гривень. Розмір невідшкодованої суми 1006, 32 гривні. У випадку відшкодування несплаченої суми боргу у розмірі 1006, 32 гривні, Товариство не матиме будь-яких претензій до ОСОБА_4 . До цього, Товариство надає банківські реквізити для сплати залишкової суми.

Як вбачається з квитанції код 3831-2672-8738-5509, 24 вересня 2024 року ОСОБА_4 було сплачено на рахунок ПТ «ЗТ «Скрабниця» відшкодування суми боргу за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 вересня 2005 року суму 1006, 32 гривні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди ч.2 ст.170 КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Також, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Враховуючи вищенаведене та те, що на час розгляду клопотання адвоката, судовий розгляд кримінального провадження, в межах якого було накладено арешт, завершено, обвинуваченим ОСОБА_4 повністю відшкодовано суму заявленого ПТ «ЗТ «Скрабниця» цивільного позову на відшкодування шкоди, завданої вчиненим злочином, що тому необхідність збереження на даний час такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, минула - суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 170-175, 537- 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_5 від 15 липня 2002 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні 04-01255 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений постановою слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_5 15 липня 2002 року в кримінальній справі 04-01255, на майно, яке є у приватній власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення сплати цивільного позову ПТ ЗТ «Скарбниця», де б воно не находилося.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1