Житомирський апеляційний суд
Справа №285/7413/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/660/24
Категорія ч.4 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар

судового засідання ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Житомирі, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Підлуби, Ємільчинського району, Житомирської області, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, на утриманні маючого двох дітей, не працюючого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

засуджено за ч.4 ст.186 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Зараховано засудженому ОСОБА_7 до строку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з дня фактичного затримання уповноваженою особою по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Зараховано засудженому ОСОБА_7 до строку відбування покарання за цим вироком строк запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в період з 07 листопада 2023 року по 18 лютого 2024 року включно, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-23Л4542-ТВ від 10.11.2023 в сумі 717 (сімсот сімнадцять) гривень,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Звягель, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,

засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Зараховано до строку відбування покарання ОСОБА_8 за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 04 листопада 2023 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-23Л4542-ТВ від 10.11.2023 в сумі 717 (сімсот сімнадцять) гривень.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05.11.2023 та 07.11.2023 по справі №285/6828/23.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно вироку, 04.11.2023 близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , рухаючись по вул. Шевченка в м. Звягелі Житомирської області, маючи спільний злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшли до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які сиділи на лавці поблизу аптеки «Подорожник», що розташована у будинку № 69 по зазначеній вулиці.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 достовірно знали, що по всій території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-ІХ, з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому продовжено у встановленому законом порядку та він триває.

У зазначений день, час та місці ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , будучи об`єднаними спільною метою та єдиним умислом, переслідуючи корисливий мотив, направлений на відкрите викрадення чужого майна, під надуманим приводом здійснення ОСОБА_8 дзвінку з використаннм мобільного телефону ОСОБА_10 , ініціювали конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , застосували відносно потерпілого ОСОБА_10 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні йому удару по обличчю, удару по лівій нозі та штовханні руками по тулубу, спричинивши таким чином тілесні ушкодження, а саме: синець в ділянці зовнішньої частини повік правого ока, крововилив в кон`юктиву правого ока ззовні та донизу від рогівки, які належать до легких тілесних ушкоджень. В результаті таких дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 подолали спротив ОСОБА_10 та відкрито заволоділи належним останньому майном, а саме мобільним телефоном торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5 (М1803Е7SG) 3/32 Gb» вартістю 2400 гривень із захисним чохлом-бампером з написом «НМ-Note5- РRО» вартістю 53 грн 33 коп, які вихопили з його рук.

Продовжуючи свої спільні протиправні дії, усвідомлюючи їх суспільно-небезпечний характер, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не припиняючи застосовування до потерпілого ОСОБА_10 насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, що виразилось в утримуванні останнього руками за одяг, обшукали кишені його штанів, в результаті чого відкрито заволоділи належними ОСОБА_10 грошовими коштами у розмірі 500 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 , майнову шкоду на загальну суму 2953 грн 33 коп.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу згідно якої просить провести одночасний допит в апеляційному суді потерпілого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 , дослідити відеозапис до протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком від 14.11.2023, відеозапис протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним від 21.11.2023, відеозапис до протоколу огляду речі від 08.11.2023 на якому зафіксовано скоєння нападу на потерпілого, вирок суду першої інстанції змінити, дії ОСОБА_7 перекваліфікувати з ч.4 ст.186 КК України на ч.2 ст.296 КК України та з урахування визнання вини та відшкодування моральної шкоди призначити мінімальне покарання передбачене санкцією цієї статті із застосування ст.75 КК України.

Вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, а висновки суду першої інстанції такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження, показам свідка та потерпілого.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не доведено та судом не встановлено ряд кваліфікуючих ознак суб`єктивної сторони кримінального правопорушення необхідних для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України.

Вказує на те, що ОСОБА_7 діяв в межах спрямованих лише на завдання потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень на тлі раптово виниклого конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_10 , при цьому обвинувачені ні про що не домовлялись і нічого не планували, дії між собою не узгоджували, умислу на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 не мав.

Зазначає, що потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_12 під час допиту в суді першої інстанції неодноразово змінювали свої покази, самі покази не узгоджуються між собою та мають ряд розбіжностей із показами зафіксованими під час проведення слідчого експерименту та викладеним в обвинувальному акті обставинам.

Апелянт наголошує на тому, що ні потерпілий, ні свідок не вказували, що ОСОБА_7 безпосередньо бачив, коли ОСОБА_8 вихопив у потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон, а також не підтвердили узгодженості дій обвинувачених спрямованих на відкрите заволодіння майном потерпілого шляхом насильства.

Також на думку апелянта, епізод із викраденими грошима був вочевидь надуманим самим потерпілим, оскільки останнім не надано жодних доказів того, що ці гроші у нього перебували, а повідомлений спосіб їх викрадення є технічно неможливим з огляду на взаємне розташування учасників події.

Окрім того, апелянт звертає увагу суду на тому, що у обвинувачених не було умислу на відкрите викрадення майна потерпілого, оскільки одразу після події ОСОБА_8 вживав заходів для повернення мобільного телефону потерпілому, а тому дії ОСОБА_13 та ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч.2 ст.296 КК України.

Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції у своєму вироку послався, як на докази винуватості обвинувачених, на протокол проведення слідчого експерименту зі свідком від 14.11.2023, протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним від 21.11.2023, протокол огляду речі від 08.11.2023 на якому зафіксовано скоєння нападу на потерпілого, однак диски із відеозаписами до цих протоколів дослідженні не були, що порушує вимоги ст.359 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_14 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження відповідно до вимог апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції даних вимог дотримався.

Вирок ухвалено компетентним судом, без порушення норм процесуального права, дії обвинуваченого кваліфіковано правильно.

Суд першої інстанції, з`ясувавши, передбачені ст.91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч.4 ст.186 КК України.

Вина обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.186 КК України підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами та показами свідків, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_10 який зазначив, що 04.11.2023 близько 15:50 разом із знайомим ОСОБА_15 відпочивали на лавці біля приміщення аптеки «Подорожник» на вул. Шевченка в м. Звягелі. В цей час до них підійшли двоє осіб чоловічої статі, які вимагали передати їм мобільний телефон, який належить ОСОБА_10 . У зв`язку з відмовою виконати їх вимогу, виник конфлікт, в ході якого вони із застосуванням насильства відкрито заволоділи майном ОСОБА_10 , а саме: вихопили з рук мобільний телефон «Xiaomi» з чохлом та витягли з кишені штанів гроші - купюру номіналом 500 грн. При цьому ОСОБА_10 обидва нападника одночасно завдавали удари в різні частини тіла;

- показами свідка ОСОБА_11 який підтвердив показання потерпілого ОСОБА_10 ;

- показами свідка ОСОБА_16 який повідомив, що в один із днів восени 2023 року, точної дати не пам`ятає, до його помешкання за адресою АДРЕСА_3 , прийшов його товариш ОСОБА_8 , він мав при собі мобільний телефон, у якому була розряджена батарея. ОСОБА_16 на прохання ОСОБА_8 надав зарядний пристрій, за допомогою якого телефон підключили до електричної мережі. ОСОБА_8 пояснив, що має намір зателефонувати знайомому працівнику поліції ОСОБА_17 , якому хотів передати телефон для повернення власнику. Через незначний проміжок часу (приблизно 15 хвилин) до квартири ОСОБА_16 прийшли працівники поліції, які затримали ОСОБА_8 та вилучили мобільний телефон. Інші обставини події свідку невідомі;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення у ОСОБА_10 від 04.11.2023, відповідно до якої цього ж дня близько 15 год. 50 хв. дві невідомі особи за адресою вул. Шевченка, 69, навпроти аптеки «Подорожник» у м. Звягелі умисно відкрито, із застосуванням насильства, заволоділи мобільним телефоном «Xiaomi» та грошовою купюрою 500 грн, яких зможе впізнати (т. 1, а.с. 109-110);

- протоколом огляду місця події від 04.11.2023, а саме території навпроти аптеки «Подорожник» по вул. Шевченка, 69, в м. Звягелі, де відбулося відкрите викрадення майна ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 111-114);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.11.2023 потерпілому ОСОБА_10 , в ході якого останній упізнав особу під №2, якою є ОСОБА_8 , який відкрито викрав мобільний телефон та грошові кошти, завдавши удари (т. 1, а.с. 117-119);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.11.2023 зі свідком ОСОБА_11 , в ході якого останній впізнав особу під №4, якою є ОСОБА_8 , який відкрито викрав мобільний телефон та грошові кошти ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 157-158):

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.11.2023 з потерпілим ОСОБА_10 , в ході якого останній впізнав особу під №3, якою є ОСОБА_7 , який відкрито викрав мобільний телефон та грошові кошти ОСОБА_10 , завдавши при цьому удари (т. 1, а.с. 195-197);

- протоколом огляду речі від 08.11.2023, а саме диску, що містить три відеофайли, з відеозаписами з камер спостереження з системи «Безпечне місто» на перехресті вулиць Шевченка-Ніколаєва у м. Звягелі за 04.11.2023, якими зафіксовано скоєння нападу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на потерпілого ОСОБА_10 та заволодіння його майном (т. 1 а.с. 177-183);

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 від 04.11.2023, в ході якого вилучено одяг, в якому перебував ОСОБА_8 під час скоєння злочину (т. 1, а.с. 127-135);

- висновком експерта №538 відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлено такі тілесні ушкодження: синець в ділянці зовнішньої частини повік правого ока, крововилив в кон`юнктиву правого ока ззовні та донизу від рогівки, вони утворились від дії тупого (их) предмета (ів) за механізмом удару (стискання), давністю можливо 04.11.2023, належать до легких тілесних ушкоджень та могли утворитися від однієї травмуючої дії. (т. 1, а.с. 185);

- висновком експерта №579, відповідно до якого не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , описаних у висновку експерта №538 від 06.11.2023 за обставин, вказаних свідком ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту 14.11.2023. (т. 2, а.с. 27-28);

- протоколом огляду речей з фототаблицею від 06.11.2023, а саме мобільного телефону «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5 (М1803Е7SG) 3/32 Gb» за участю ОСОБА_10 , який впізнав свій телефон, надав пароль для розблокування та вказав на контакти родичів (т. 1, а.с. 186-193);

- висновком експерта №СЕ-19/106-23Л4542-ТВ від 10.11.2023 відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефона торгівельної марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 5 (М1803Е7SG) 3/32 Gb» станом на 04.11.2023 могла становити 2400 грн 00 коп. Ринкова вартість захисного чохла з написом НМ-ХоІеб-РКО станом на 04.11.2023 могла становити 53 грн 33 коп. (т.1, а.с. 234-242);

- протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 від 14.11.2023, який на місцевості відтворив обставини скоєння злочину - відкритого викрадення майна ОСОБА_10 підозрюваними ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (т.2, а.с. 21-26);

- протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 21.11.2023, який на місцевості відтворив обставини скоєння злочину (т. 2, а.с. 29-32);

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_18 від 21.11.2023, який на місцевості відтворив обставини скоєння злочину підозрюваними ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (т. 2, а.с. 39-42);

- висновком експерта №590 відповідно до якого не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту 21.11.2023. (т. 2, а.с. 34-35);

- висновком експерта №591 відповідно до якого не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , за обставин, вказаних потерпілим при проведенні слідчого експерименту 21.11.2023. (т. 2, а.с. 37-38);

- протоколом обшуку від 04.11.2023 домоволодіння по АДРЕСА_3 , у ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон потерпілого «Xiaomi Redmi» з чохлом та сім-карткою. (т. 1, а.с. 141-147).

Що стосується доводів апелянта відносно розбіжностей у показах потерпілого та свідка, які були надані ними на етапі досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження в суді, щодо фактичних обставин справи, варто зазначити, що такі покази були надані після попередження потерпілого та свідка про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, оцінені судом першої інстанції відповідно до вимог ст.94 КПК України та узгоджуються з наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про не встановлення факту наявності грошей у потерпілого, якими заволоділи обвинувачені у результаті скоєного ними кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються наявною в матеріалах кримінального провадження заявою ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення, а покази обвинувачених з цього приводу, на думку апеляційного суду, є способом уникнення кримінальної відповідальності.

Що стосується тверджень адвоката, про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ч.2 ст.296 КК України у зв`язку із відсутністю умислу у обвинувачених на відкрите викрадення майна, оскільки ОСОБА_8 одразу після подій вживав заходів для повернення телефону потерпілому, варто зазначити наступне.

Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном. Таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном (винести, передати іншим особам тощо).

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покинули місце вчинення злочину, після чого ОСОБА_8 було затримано у помешканні свідка ОСОБА_16 із викраденим у потерпілого телефоном.

За таких обставин, ОСОБА_8 мав об`єктивну можливість розпорядитись чи користуватись викраденим, а намагання останнього повернути викрадений телефон не спростовує наявності в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тому доводи адвоката з цього приводу є безпідставними.

Окрім того, доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 не мав умислу на відкрите заволодіння майном потерпілого, діяв лише в межах спрямованих на завдання потерпілому легких тілесних ушкоджень, а обвинувачені не домовлялись, не планували викрадати майно потерпілого, не узгоджували дії між собою, на що також вказували потерпілий і свідок, апеляційний суд вважає безпідставними оскільки, такі доводи спростовуються встановленими під час судового розгляду фактичними обставинами, які ґрунтуються на досліджених доказах та у своїй сукупності вказують на протилежне.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що поведінка засуджених під час вчинення злочинів була узгодженою, оперативною та послідовною, а обопільність їхнього умислу підтверджується також і діями останніх.

На переконання апеляційного суду ОСОБА_7 не був стороннім спостерігачем вчинення кримінального правопорушення та не намагався припинити протиправну поведінку ОСОБА_8 , а навпаки приймав активну участь у протиправній поведінці, що підтверджується зокрема відеозаписом з камер спостереження з системи «Безпечне місто» на перехресті вулиць Шевченка-Ніколаєва у м. Звягелі за 04.11.2023, якими зафіксовано скоєння нападу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на потерпілого ОСОБА_10 та заволодіння його майном.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зауважує, що домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Як випливає з ч.2 ст.28 КК, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи.

Кваліфікуюча ознака «за попередньою змовою групою осіб» має місце, зокрема, тоді, коли злочин спільно вчинили дві особи, які заздалегідь домовилися про його вчинення. За який саме час до початку нападу виникла домовленість між особами для кваліфікації не має значення. Так, грабіж буде вважатися вчиненим за попередньою змовою і тоді, коли така змова мала місце за кілька хвилин до початку вчинення злочину.

Аналогічні висновки мають місце і в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02.05.2024 у справі № 344/2803/23.

Варто також зауважити, що обвинувачені у своїх показах заначили, що перед вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_8 просив у потерпілого мобільний телефон для здійснення дзвінка, а подальша поведінка обвинувачених, на переконання апеляційного суду, вказує саме на їх домовленість за допомогою конклюдентних дій.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 не приймав участі у вчиненні грабежу є не переконливими.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи, дав їм повну і об`єктивну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а тому підстави для скасування оскаржуваного вироку та перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , як про те просить в своїй апеляційній скарзі адвокат відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: