Справа № 760/4243/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5378/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тіанеті, Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий,

засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою з 30.12.2023 по 08.01.2024. До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 , у виді застави, - залишено без змін. Після вступу вироку в законну силу, заставу, визначену ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.01.2024 у розмірі 181 380 грн. 00 коп., внесену за обвинуваченого ОСОБА_7 заставодавцем ОСОБА_8 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у м. Києві, - повернути заставодавцю. Вироком вирішено питання щодо арешту майна, речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці вирішив збагатитися за рахунок чужого майна, шляхом вчинення таємного викрадення майна, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_7 , приблизно 25.12.2023, прибув за адресою: АДРЕСА_3 та за допомогою завчасно підготовленого магнітного ключа, зайшов до 1 під`їзду вказаного будинку, де на 4 поверсі, визначившись, що квартира АДРЕСА_4 за зовнішнім виглядом вхідних дверей, на його думку, підходить для вчинення таємного викрадення чужого майна, з метою перевірки, що вдома нікого не має та ніхто не завадить йому у вчиненні крадіжки, здійснив закладення, заздалегідь підготовлених «міток», що являють собою малі пластикові стрічки, які ОСОБА_7 помістив у двері.

Далі, ОСОБА_7 30.12.2023, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 13:24 год., прибув за адресою: АДРЕСА_3 та, за допомогою завчасно підготовленого магнітного ключа, зайшов до 1 під`їзду вказаного будинку, де на 4 поверсі підійшовши до кв. АДРЕСА_4 , яку раніше обрав для скоєння злочину, впевнився у тому, що у квартирі нікого не має, оскільки залишені ним «мітки» знаходяться на залишених ним місцях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить у вчиненні злочину, за допомогою заздалегідь підготовлених «відмичок», володіючи навичками відмикання дверних замків, відімкнув вхідні двері кв. АДРЕСА_4 , після чого проник до вказаної квартири, що належить ОСОБА_9 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , проникнувши до квартири, впевнився, що у квартирі нікого немає та ніхто не завадить йому у вчиненні крадіжки, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: смарт-годинник марки «AMAZFIT A1902SS GTR 47mm» з ремінцем коричневого кольору, вартістю 1500 грн., фотоапарат марки «LUBITEL-2 Vintage Sovient camera with case» вартістю 627 гривень, туалетну воду марки «LaliqueWhite 125 мл» вартістю 1 209 грн., туалетну воду марки «Boisde Vetiver» вартістю 690 грн., туалетну воду марки «Boisde Yuzu» вартістю 1 082 грн., туалетну воду марки «Montblanc Starwalker 50 мл» вартістю 1 081 грн., туалетну воду марки «Calvin Klein Escape 100 мл», вартістю 922 грн., парфумовану воду марки «Rasasi Fattan Pour Homme» вартістю 839 грн., парфумовану воду для жінок марки «Emper Lady Presidente 80 мл» вартістю 748 грн. Після цього, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у виді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі таємно викрадене майно, що належить ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 8698 гривень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що суд врахував обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого лише його щире каяття, однак не врахував, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину, а також відповідно до ст.66 КК України, судом мало бути враховано і активне сприяння слідству, тому вважає, що суд мав призначити покарання більш м`яке, а саме із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Крім того, зазначає, що обвинувачений та його захисник не заперечували слухати справу у спрощеному порядку, потерпілий ОСОБА_9 претензій до обвинуваченого немає та цивільний позов не подавав, а тому суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання в межах санкції статті.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

Покарання обвинуваченому судом призначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, при обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, матеріальна шкода потерпілому відшкодована шляхом повернення майна, обставину, що пом`якшує покарання, у вигляді щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого ОСОБА_7 через суворість є безпідставними, оскільки зазначені в апеляційній скарзі обставини правильності висновків суду щодо виду та розміру призначеного покарання не спростовують та були враховані судом при призначенні покарання, яке відповідно до санкції статті є мінімальним.

Судом першої інстанції враховано визнання обвинуваченим своєї вини і його щире каяття, що обґрунтовано визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання особі.

Судом першої інстанції в повній мірі було враховано дані про особу обвинуваченого, який є особою яка притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та належних висновків для своєї поведінки не зробив, тобто його негативну соціальну спрямованість, вчинив знову посягання на заволодіння чужим майном з проникненням у житло, обставини вчинення кримінального правопорушення, його характеристику за місцем проживання, відсутність офіційного працевлаштування.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку,що визначене судом покарання в повній мірі відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403,405,407,408,429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для застосування вимог ст.75 КК України колегія суддів не вбачає, з огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення, що скоєний з порушенням конституційного права потерпілого на недоторканість житла, з готуванням обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення протягом певного періоду часу шляхом спостереження за об`єктом злочинного посягання, що свідчить про ґрунтовну підготовку до вчинення злочину, його вчинення через нетривалий період після звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням за закінченням випробувального терміну за попереднім вироком, який він був визнаний винуватим у вчиненні корисливого злочину.

Посилання захисника обвинуваченого на неврахування судом першої інстанції наявності такої обставини, яка пом`якшує покарання у виді активного сприяння розкриттю злочину, є необгрунтованою та безпідставною, оскільки під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Це може полягати зокрема у: повідомленні про всі відомі обставини вчинення злочину, наданні доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

Даних про таку поведінку обвинуваченого, та вищенаведену оцінку ним своїх дій, матеріали кримінального провадження не містять, а тому суд першої інстанції обґрунтовано не врахував під час призначення покарання таку обставину, як активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину.

Окрім того, посилання захисника обвинуваченого на відсутність претензій з боку потерпілого та не заявлення ним цивільного позову не свідчить про добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, оскільки обвинувачений був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, а викрадене майно було повернуто потерпілому працівниками поліції.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення .

Суддя: Суддя: Суддя: