Провадження № 1-кп/643/314/25
Справа № 643/1795/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025

Московський районний суд міста Харкова в складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004437 від 27.12.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, який не працює, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 27.12.2024 близько о 17:30 перебував за місцем реєстрації та мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає разом зі своїм рідним братом ОСОБА_4 . Під час перебування у квартирі у ОСОБА_4 виник словесний конфлікт між ним та його братом на грунті стійких неприязних відносин, які склалися між ними раніше. В ході конфлікту між останніми виникла штовханина та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень його брату ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , діючи з метою реалізації вказаного раптово виниклого злочинного умислу, направленого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень своєму брату ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, та, бажаючи діяти саме таким чином, умисно, діючи при цьому швидко та продумано, бажаючи настання наслідків своїх дій у вигляді завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , у момент коли потерпілий перебував на відстані витягнутої руки від нього, взяв лівою рукою зі столу кухонний ніж, який має колюче-ріжучі властивості, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи його в якості знаряддя злочину, наніс брату ОСОБА_4 два удари по тулубу справа, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини справа, що проникає до правої плевральної порожнини, яке ускладнилося правостороннім гемопневмотораксом (скупчення повітря і крові в плевральній порожнині) та колото-різаного поранення грудної клітини справа, що проникає до правої плевральної порожнини та черевної порожнини з ушкодженням 7-го сегменту печінки, що ускладнилося внутрішньочеревною кровотечою, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

27.12.2023 ОСОБА_4 бригадою невідкладної медичної допомоги був доставлений до КЕНП «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова», де йому було надано своєчасну кваліфіковану медичну допомогу у зв`язку з чим лікарями збережено життя останнього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав. Він пояснив, з 1995 року проживає з братом у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 , власниками якої є вони з братом. 27.12.2023 приблизно в період часу з 17 до 18 годині був вдома в квартирі АДРЕСА_2 , прийшов від сусідки, де випив приблизно 100 г кон`яку, та був у своїй кімнаті. У них з братом (потерпілим) домовленість не входити без стуку один до одного у кімнату. Брат зайшов до обвинуваченого у кімнату, одягнутий та запропонував випити. Обвинувачений зазначив, що брат, коли в стані сп`яніння, дуже гучно розмовляє, поводиться неадекватно. Обвинувачений попросив його вийти декілька разів, потім брат вийшов. Потім потерпілий зайшов до кімнати обвинуваченого та знову почав кричати. Обвинувачений почав виштовхувати потерпілого, останній уперся на вході в кімнату обвинуваченого. Потім обвинувачений побачив як летить стіл та потерпілий кричить: «Я тебе зараз буду бити». Потерпілий «задвинув» обвинуваченого столом. Обвинувачений зазначив, що у нього хворі суглоби, багато травм. На столі у обвинуваченого лежав ніж (тонкий, довгий, довжиною 8-12 см, з дерев`яною рукояткою), який він використовує для нарізки тютюну, він взяв до рук ніж, хотів налякати брата та сказав: « ОСОБА_6 , йди». Двері закрити обвинувачений не міг. Потерпілий смикнув обвинуваченого, стіл в стороні двинув. Обвинувачений був у замкнутому просторі та злякався, сказав, що вдарить брата, той у відповідь сказав: «Бий». Коли обвинувачений відштовхував брата, то останній давив йому на плечі, обвинувачений поранив його, брат йшов п`яний на нього та обвинувачений терпіти не став. Світла в цій частині кімнати не було, між ним з братом був стіл. Брат потягнувся через стіл та відірвав обвинуваченому рукав. Обвинувачений приставив ніж до живота брата, трохи натиснув, ніж ввійшов у брата праворуч, брат відпустив його і пішов до своєї кімнати. Обвинувачений на ножі побачив кров, на потерпілому також була кров. Після чого обвинувачений викликав швидку по «103». При цьому брат казав, щоб він не викликав швидку. Обвинувачений чекав на приїзд швидкої на вулиці. Після приїзду швидкої обвинувачений випив грам 100 горілки у кімнаті. Приїхала швидка, яку до квартири пустив обвинувачений. Також приїжджали поліцейські, яким обвинувачений видав речі та ніж. Обвинувачений повідомив, що наміру вбивати брата у нього не було, він спокійний, ніколи нікого не чіпає, шкодує, що до цього дійшло. Також обвинувачений повідомив, що раніше між ним та братом виникали конфлікти, після перебування у тюрмі брат любить показати силу.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що проживає з братом за адресою: АДРЕСА_1 . Потерпілий пояснив, що конфліктів між ними з братом не було, вони конфліктували по дрібницям. Пояснив, що обвинувачений - добряк. 27.12.2023 приїхав з відрядження його товариш ОСОБА_7 , який був винен потерпілому 1000 грн. Товариш подзвонив йому та сказав, щоб він прийшов та забрав борг. Потерпілий до обіду пішов на зустріч, брат залишився вдома. З товаришем взяли літр горілки та випили на двох, що далі було він не пам`ятає, прийшов в себе в лікарні 28.12.2023. 7 або 8 днів пробув у лікарні, після чого його виписали. Потерпілий не пам`ятає момент нанесення ушкоджень. Потерпілий повідомив, що претензій до обвинуваченого не має, брат хворіє, не конфліктний.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується такими зібраними у кримінальному провадженні доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Показаннями свідка ОСОБА_8 наданими у судовому засіданні, що обвинувачений та потерпілий є її сусідами, знає їх з 1975 року. У грудні 2023 року, точну дату не пам`ятає, приблизно о 19 годині вона з дочкою ОСОБА_9 була вдома за адресою: АДРЕСА_3 , та бачили у вікно, що ОСОБА_6 йшов у стані сильного алкогольного сп`яніння. Потім до неї та її дочки ОСОБА_9 звернулися працівники поліції для участі як понятих, коли вилучали речові докази. У присутності свідка вилучали ніж, тканину з ліжка, де була кров. Самого потерпілого вона не бачила, бачила ОСОБА_10 , який щось розповідав. Між тим, як вона побачила потерпілого на вулиці, і коли їх з дочкою запросили як понятих, пройшло десь години три. Свідок не чула ніякого шуму. Брати різні, обидва випивали, про їх відносини, конфлікти, свідку нічого не відомо. ОСОБА_10 - не агресивний, спокійний, ОСОБА_6 - навпаки. Свідок бачила у спальні на ліжку кроваву пляму. ОСОБА_10 був присутній у квартирі у шоковому стані, крові на ньому не бачила. Ніж був кухонний, загострений, щодо слідів крові на ножі не змогла повідомити, ніж був в пакеті в руках поліцейського.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими у судовому засіданні, про те, що вона працює за сумісництвом в центрі екстреної медичної невідкладної допомоги та медицини катастроф, відділення невідкладної допомоги №1. Наприкінці грудня 2023 року увечері надійшов виклик з Салтівського району про ножове поранення чоловіка більше 50 років. Коли прибули на виклик, бригаду швидкої не зустрічали, почали дзвонити в домофон по всіх квартирах. Вийшов обвинувачений під під`їзд та впустив їх до під`їзду. У ліфті обвинувачений сказав: «У мого брата ножове». Запитали: «Хто його поранив?». Обвинувачений сказав: «Я. Випивали, на фоні конфлікту вдарив двічі». З нею була ще дівчина та водій. В кімнаті квартири на ліжку, на простирадлі, на підлозі побачила кров. Потерпілий був в свідомості, розмовляв. Обвинувачений збирав документи та речі потерпілого. Обвинувачений та потерпілий були в стані алкогольного сп`яніння, від них був запах алкоголю, потерпілий більшою мірою. Потерпілий не хотів їхати. Обвинувачений не був агресивним. Свідок пояснила, що візуально вона побачила у потерпілого були дві рани грудної клітини праворуч у міжребер`ї, поранення були поруч, з рівними краями, розміром 1-2 см, помірною кровотечою, глибину рани визначити не змогла. Ці поранення могли загрожувати життю потерпілого. Потерпілий не розповідав про те, що сталося, був збуджений, кричав, що не поїде до лікарні, просив залишити його вдома. Свідок викликала поліцію та поїхали з потерпілим до стаціонару в лікарню швидкої та невідкладної допомоги, відділення політравми. Обвинувачений залишився в квартирі.

Також вина обвинуваченого підтверджується таким доказами:

- рапортом старшого інспектора ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_12 від 27.12.2023, відповідно до якого 27.12.2023 о 18:07 надійшло повідомлення зі служби 102, що заявником - лікарем ОСОБА_13 повідомлено про те, що 27.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 потерпілий ОСОБА_4 з діагнозом: колото-різана рана грудної клітини справа, стан важкий; виклик робив брат;

- протоколом огляду місця подій від 27.12.2023 з фототаблицею, в результаті якого вилучено нашарування РГК зі слідоносієм з дивану (кімната №1), сліди капілярних візерунків на 2 ВЛС з коробки (кімната №4), змив РГК на марлевий тампон з підлоги (кімнати №1), нашарування РГК з об`ємним носієм (подушка) з кімнати №1, ніж з нашаруванням РГК з кімнати №4;

- протоколом огляду місця подій від 27.12.2023 з фототаблицею, в результаті якого вилучено футболку, штани, які ОСОБА_4 видав добровільно;

- листом КНП «Міська клінічна лікарня швидкої невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова» Харківської міської ради від 28.12.2023, відповідно до якого ОСОБА_4 знаходиться у відділенні анестезіології для хворих з сукупною травмою 27.12.2023 з діагнозом проникаючі колото-різані поранення грудної клітини праворуч. Гемопневмоторакс праворуч. ЗТЖ. Розрив печінки. Гемоперитонеум І ст. ;

- випискою №749 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідно до якої проведеним медичним оглядом 28.12.2023 о 00:30 встановлено , що ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- протоколом огляду місця події від 28.12.2023, в результаті якого за адресою: АДРЕСА_4 , вилучено кофту спортивну чорного кольору зі слідами РБК, штани спортивні чорного кольору зі слідами РБК, взуття «крокси» синього кольору, куртка зимова чорного кольору, шкарпетки;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.01.2024 та відеозаписом до нього, під час якого обвинувачений ОСОБА_4 надав пояснення про механізм нанесення тілесних ушкоджень брату ОСОБА_6 («…тримаючи ніж у лівій руці обома руками виштовхував ОСОБА_6 в ділянку грудей. ОСОБА_6 сказав, що підозрюваний його вдарив. Підозрюваний не зрозумів, що наніс йому удар ножем. … приставив ніж до правого боку живота та зробив продовжуючий рух ножем в тулуб»);

- листом КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 22.01.2024, відповідно до якого 27.12.2023 службою ЕМД було прийнято виклик з номеру телефону НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_4 , з доданою копією карти виїзду швидкої медичної допомоги №2968 від 27.12.2023;

- протоколом огляду речей від 16.02.2024, під час якого оглянуто СD-R диск з аудиозаписом виклику швидкої ОСОБА_4 , та диском з аудиозаписом;

- висновком експерта №12-14/62-А/24 від 29.01.2024, відповідно до якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлені пошкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, а саме: колото - різане поранення грудної клітини справа, що проникає до правої плевральної порожнини, яке ускладнилось правостороннім гемопневмотораксом (скупчення повітря і крові в плевральній порожнині); колото-різане поранення грудної клітини справа, що проникає до правої плевральної порожнини та черевної порожнини з ушкодженням 7-го сегменту печінки, що ускладнилось внутрішньочеревною кровотечою. Вказані ушкодження могли утворитися від дворазової дії колюче-ріжучого предмета, могли утворитися 27.12.2023. Тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_4 , не могли утворитися внаслідок самовільного падіння з висоти власного зросту або с прискоренням. При госпіталізації в стаціонар було встановлено, що він перебуває у алкогольному сп`яніння середнього ступеня (кількість етилового спирту в крові - 2,482%0);

- висновком експерта №12-14/63-А/24 від 29.01.2024, відповідно до якого показання підозрюваного ОСОБА_4 , надані ним в ході проведення слідчого експерименту, не суперечать судово-медичним даним про механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 ;

- висновком експерта №15-12/№11-С/Ц/2024 від 16.01.2024, відповідно до якого при проведення судово-медичної експертизи тампонів-змивів з обох рук підозрюваного ОСОБА_4 (об`єкти № 1, 2) знайдені сліди крові людини, в яких виявлений антиген Н, властивий групі крові О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, ізогемаглютиніни не виявлені, дані сліди крові можуть походити від будь-якої людини з вищезазначеною груповою належністю крові, якою може бути потерпілий ОСОБА_4 ;

- висновком експерта №15-12/№10-С/Ц/2024 від 16.01.2024, відповідно до якого при проведення судово-медичної експертизи двох тампонів-змивів (об`єкти № 1, 2), вилучених під час ОМП 27.12.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , з підлоги, встановлено, що в об`єкті №1 знайдені сліди крові, в яких виявлений антиген Н, властивий групі крові О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, ізогемаглютиніни не виявлені, тому дані сліди крові можуть походити від будь-якої людини з вищезазначеною груповою належністю крові, яким може бути потерпілий ОСОБА_4 , в об`єкті №2 сліди крові не виявлені;

- висновком експерта №15-12/15-С/2024 від 22.01.2024, відповідно до якого в результаті проведення судово-медичної експертизи кухонного ножу (об`єкти № 1, 2), вилученого 27.12.2023 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено: на клинку (об`єкт №1) виявлені сліди крові людини, в яких при серологічному дослідженні виявлений антиген Н, властивий групі крові О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, тому дані сліди крові можуть походити від будь-якої людини з вищезазначеною груповою належністю крові, яким може бути потерпілий ОСОБА_4 ; на рукояті (об`єкт №2) сліди крові не виявлені;

- висновком експерта №15-12/13-С/2024 від 22.01.2024, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_4 належить групі О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В; при проведенні судово-медичної експертизи фрагменту вирізки з дивану (об`єкт №1), вилученого 27.12.2023 при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені сліди крові людини, встановити групову належність якої неможливо;

- висновком експерта №15-12/14-С/2024 від 22.01.2024, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи фрагменту вирізки з подушки (об`єкти № 1-3), вилученого 27.12.2023 при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено в об`єктах №1,3 виявлені сліди крові людини, в яких при серологічному дослідженні виявлений антиген Н, властивий групі крові О(І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, ізогемаглютиніни не виявлені, тому дані сліди крові можуть походити від будь-якої людини з вищезазначеною груповою належністю крові, яким може бути потерпілий ОСОБА_4 ; в об`єкті №2 виявлені сліди крові людини, встановити групову належність якої неможливо;

- висновком експерта №14/36-С/24 від 10.01.2024, відповідно до якого на джинсових брюках (об`єкти №№1,3,4), вилучених в ході огляду місця події, знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н, тому можна вважати, що кров у даних об`єктах належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, походження якої від ОСОБА_4 не виключається, оскільки група крові ОСОБА_4 - Обв (І) Rh;

- висновком експерта №СЕ-19/121-24/700-Д від 12.01.2024, відповідно до якого два сліди пальців рук, відкопійовані на відрізок прозорої липкої стрічки, залишені середнім пальцем правої руки та середнім пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні була допитана судово-медичний експерт ОСОБА_15 , яка склала висновки №12-14/62-А/24 від 29.01.2024 та №12-14/63-А/24 від 29.01.2024.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_15 підтримала надані нею висновки, підтвердила, що при проведенні нею експертизи їй надавався протокол слідчого експерименту, характер поранень потерпілого відповідає поясненням обвинуваченого, наданим під час слідчого експерименту. Експерт оглядала потерпілого та підтвердила, що без надання вчасно кваліфікованої медичної допомоги потерпілий би помер вірогідно і від першого, і від другого поранень, які були поряд в нижній частині грудної клітини.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_16 наданих у судовому засіданні, про те, що він приїхав в минулому році до квартири матері, яка є сусідкою ОСОБА_17 та проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Сам свідок проживає в іншому місці. Увечері подзвонили в двері, відчинив, на порозі стояв поліцейський, який запитав чи знає свідок ОСОБА_18 . Свідок повідомив, що давно його не бачив, не знає чи жили брати, не розмовляв з ними. Не бачив ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, про конфлікти між братами йому нічого не відомо. Зазначені показання свідка ОСОБА_16 не містять відомостей щодо обставин кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому, доказового значення для розгляду справи не мають.

Висновок експерта №15-12/12-С/2024 від 22.01.2024 не містить фактичних даних, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Проте, за встановлених судом фактичних обставин справи, суд не погоджується з юридичною оцінкою органу досудового розслідування дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 115 КК умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження. Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій. Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Так, з системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України замах на кримінальне правопорушення є закінченим, якщо особа виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

Вирішуючи питання про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 прямого умислу на вбивство, суд виходить із сукупності всіх встановлених судом обставин вчиненого діяння, зокрема, враховує спосіб, знаряддя злочину, кількість , характер і локалізацію поранень і інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Як вбачається з матеріалів провадження, в зазначений день, час та місці ОСОБА_4 завдав ножем ОСОБА_4 два удари по тулубу, у нижню частину грудної клітини праворуч, які розташовані поряд. Обвинувачений стверджує, що не бажав настання смерті потерпілого.

Судом встановлено, що після того, як обвинувачений побачив кров на ножі, він викликав швидку невідкладну допомогу, повідомивши, що у потерпілого ножове поранення, відкрив двері під`їзду, коли приїхали лікарі, які надали потерпілому першу медичну допомогу та відвезли до лікарні. У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є лікарем швидкої невідкладної допомоги, та судово-медичний експерт ОСОБА_15 підтвердили, що у разі ненадання вчасно кваліфікованої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_4 , останній би помер.

Після нанесення ударів потерпілому ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_4 , в разі наявності у нього умислу на вбивство, мав реальну можливість довести свої злочинні дії до кінця і вбити потерпілого, оскільки вони вдома були вдвох, інших осіб та обставин, які б завадили обвинуваченому позбавити життя потерпілого, не встановлено, проте він утримався від подальших протиправних дій, викликав швидку медичну допомогу, відкрив лікарям швидкої двері до під`їзду та до квартири, де перебував потерпілий, збирав документи та речі потерпілого, отже, усвідомив свою вину та намагався запобігти тяжким наслідкам, вживши всіх заходів щодо надання потерпілому медичної допомоги, не покинув місця злочину, сприяв діяльності правоохоронних органів по з`ясуванню обставин вчинення злочину, що свідчить про відсутність умислу на вбивство.

Стороною обвинувачення, в свою чергу, не наведено жодного переконливого доводу, з посиланням на конкретні докази, які б підтверджували той факт, що з суб`єктивної сторони дії ОСОБА_4 були направленні на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_4 , однак виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі (такі причини у обвинувальному акті не зазначені).

Крім того, суд враховує поведінку ОСОБА_4 після вчинення злочину та суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій, які свідчили про те, що він вчинив всі необхідні дії, які залежали від його волі, та не мав наміру вбивати потерпілого ОСОБА_4 .

Також, мотивуючи своє рішення про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 прямого умислу на протиправне заподіяння смерті, суд бере до уваги його поведінку, яка передувала злочину, а саме, що він відповідно до показань потерпілого та свідків є спокійною, неагресивною людиною. При цьому, особу потерпілого свідок ОСОБА_8 охарактеризувала як агресивну особу, особливо в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд враховує відомості з висновку експертизи №09/10-С/2024 від 05.01.2024, відповідно до якого у ОСОБА_4 є легкі тілесні ушкодження: забійна рана на правій кисті, садно на лівій руці, які могли утворитися від ударної дії тупих твердих предметів, за винятком садна, яке утворилося за механізмом тертя-ковзання, могли бути отримані в строк в межах 5-9 діб до огляду, що підтверджує версію штовханини обвинуваченого з потерпілим.

Таким чином, суд, оцінивши кожний доказ, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність зібраних доказів у провадженні, які у своїй сукупності є достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення.

Вказані дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 121 КК України, як умисні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що були помилково кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 прямого умислу на вбивство і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.

Висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 повністю узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 по справі № 760/4968/15-к, постанові Верховного Суду від 25.04.2019 по справі №163/353/17, постанові Верховного Суду від 25.03.2021 по справі № 428/11944/19, постанові Верховного Суду від 20.12.2018 по справі №753/14222/14-к.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів (ч. 1 ст. 121 КК України).

Дослідженням даних про обвинуваченого встановлено, що він на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, досяг пенсійного віку, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю злочину, надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, його поведінку після вчинення злочину, те, що потерпілий пробачив обвинуваченого. Враховуючи, що покарання відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначення покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, та призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_4 фактично затриманий 27.12.2023 о 20:25.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.12.2023 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 20:25 27.12.2023.

Суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, який рахується з 29.12.2023, виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

До набрання чинності вироку суду, суд підтверджує раніше обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженню відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна вирішується судом у відповідності до ч. 4 ст. 174 КК України.

Керуючись ст.ст.2,7,100,124,174,368-370,371,373,374,376, 392,393,395,532 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання - 27 грудня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_4 під вартою (строк попереднього ув`язнення), виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 04 січня 2024 року, справа №643/7/24.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 04 січня 2024 року, справа №643/6/24.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 04 січня 2024 року, справа №643/5/24.

Речові докази:

нашарування РГК зі слідоносієм з дивану (кімната 1), сліди папілярних візерунків на 2 ВЛС з коробки (кімната 4), змив РГК на марлевий тампон з підлоги (кімнати 1), нашарування РГК з об`ємним носієм (подушка) з кімнати 1, ніж з нашаруванням РГК з кімнати 4, які 27.12.2023 вилучені в ході огляду місця події, здані на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП №2 ГУНП в Харківській області (квитанція №02463 від 22.02.2024) - знищити;

футболку типу поло чорного кольору, джинси сині з чорними підтяжками, які 27.12.2023 вилучені в ході огляду місця події, здані на зберігання до камери зберігання речових доказів ХРУП №2 ГУНП в Харківській області (квитанція №02463 від 22.02.2024) - повернути власнику ОСОБА_4 ;

кофту спортивну чорного кольору зі слідами РБК, штани спортивні чорного кольору зі слідами РБК, взуття «крокси» синього кольору, куртка зимова чорного кольору, шкарпетки - вважати повернутими власнику;

диск DVD-R із відеозаписом проведення слідчого експерименту, диск СD-R із аудиозаписом повідомлення до служби «103» - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0004437 від 27.12.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3786 гривень 40 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1