Справа № 541/657/25
Провадження № 1-кс/541/303/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 рокум. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді Полтавської області скаргу ОСОБА_3 , поданої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , на постанову дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 21.03.2025 про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_3 подана в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 в якій скаржник просить скасувати постанову дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 21.03.2025 про закриття кримінального провадження № 0000277 від 21.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

На обґрунтування скарги заявник зазначає, що 18.10.2024 близько 22 години на території автозаправної станції по вул. Анатолія Карбана в м. Миргороді, неповнолітня ОСОБА_6 , перебуваючи у стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння, діючи зухвало, висловила образу стосовно зовнішності її доньки - неповнолітньої ОСОБА_5 , а коли остання звернулася до неї з питанням навіщо вона ї ображає, з силою схопила її правою рукою за волосся, завдавши нестерпного фізичного болю через виривання золотої сережки з лівого вуха, яка деформувалася, потягнувши за волосся до себе, після чого нігтями подряпала обличчя доньки та завдала удару своєю ногою в живіт, що підтверджується результатами висновку експерта № 583 від 22.10.2024. При цьому удар в живіт було нанесено безпосередньо після того, як вона пройшла стаціонарне лікування в медичному закладі, внаслідок чого перебіг її хвороби ускладнився. Внаслідок тяжкої образи та протизаконного насильства, скоєного по відношенню до її неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ОСОБА_5 завдано значної фізичної та моральної шкоди.

При цьому дізнання по даному кримінальному провадженню в супереч вимогам ст. 2 КПК України здійснювалося неефективно, з порушенням їхніх прав, як потерпілих.

Разом з тим, постановою дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 31.10.2024 кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності у діянні ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.02.2025 скарга на постанову дізнавача від 31.10.2024 була задоволена та скасовано постанову про закриття кримінального провадження, а матеріали провадження повернуті для продовження проведення досудового розслідування.

Обмежившись проведенням огляду місця пригоди та допитом двох поліцейських, які прибули за викликом на місце пригоди, констатувавши, що доручення дізнавача в порядку ст. 40-1 КПК України про встановлення очевидців відповідної події фактично не було виконано, суб`єктом оскарження 21.03.2025 винесено постанову про закриття кримінального провадження. Дана постанова отримана заявником 28.03.2025 рекомендованим поштовим відправленням.

З постановою дізнавача заявник не погоджується з наступних підстав. Зі змісту оскаржуваної постанови не видно, які докази зібрав, перевірив та оцінив у їх системному взаємозв`язку дізнавач ОСОБА_4 , на підставі конкретно яких доказів та логічного аналізу він зробив висновок про відсутність складу кримінального правопорушення в діянні ОСОБА_6 , чому відкинув решту наявних у справі доказів, у тому числі і висновок судово-медичної експертизи потерпілої доньки, якій заподіяно тілесні ушкодження. Разом з тим, твердження суб`єкта оскарження в постанові щодо відсутності ознак складу кримінального правопорушення суперечить описовій частині цього документу, де дізнавач сам вказує про встановлення конкретних, хоч і не повних дій, вчинених ОСОБА_6 .

Однак, дізнавач ухилився від збирання об`єктивних доказів, а саме: 1) не провів огляду предметів одягу нападниці та потерпілої дочки; 2) не оглянув наявні у скаржниці речові докази, протизаконного насильства щодо доньки з боку ОСОБА_6 (пошкоджені золоті сережки); 3) не витребував із станції швидкої допомоги карту виклику швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 та не проаналізував її; 4) не призначив додаткову судово-медичну експертизу ОСОБА_5 на основі наявних додаткових медичних документів та додаткових витребуваних доказів; 5) не провів слідчі експерименти з учасниками події на місці пригоди з фіксацією об`єктивної можливості чи неможливості взаємного заподіяння тілесних ушкоджень за певної обстановки та у певному місці, при певному розташуванні окремих осіб за столом і поблизу нього; 6) не провів одночасних допитів ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 , яка є працівником поліції, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які різняться щодо кількості, локалізації тілесних ушкоджень, інтенсивності їх заподіяння, а відтак і можливу реакцію на них у виді необхідної оборони; 7) одночасних допитів згаданих свідків та неповнолітньої ОСОБА_5 ; 8) не оглянув Журнал травмпункту місцевої лікарні щодо часу звернення ОСОБА_6 за медичною допомогою, яка звернулася тільки через декілька днів після події; 9) не забезпечив проведення експертизи відповідно до вимог пункту 6 ч. 2 ст. 242 КПК України для проведення психологічних досліджень ОСОБА_5 з метою визначення завданої їй шкоди, немайнового характеру (моральної шкоди); 10) в супереч вимогам пункту 1 ч. 1 ст. 485 КПК України не зібрав та не долучив до матеріалів провадження повні та всебічні відомості про особу неповнолітньої ОСОБА_6 . Крім того, без належного правового аналізу дізнавачем залишені їхні заяви про виклик та допит конкретних додаткових свідків, а також наявні у потерпілих електронні докази, які підтверджують неправдивість давання показань окремими свідками.

Вважає, що після скасування аналогічної постанови дізнавача ухвалою слідчого судді від 21.02.2025 жодна процесуальна дія за участю їхньої сторони, як потерпілої, дізнавачем не проведена. Таким чином, суб`єктом оскарження не вжито жодних реальних, необхідних та можливих заходів для збирання доказів, що мають суттєве значення для виконання ним вимог ст. ст. 2, 9 ч. 2 КПК України, а тому просить скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримала вимоги скарги. Суду пояснила, що після скасування слідчим суддею постанови про закриття кримінального провадження, дізнавачем не було проведено ніяких слідчий дій із ними. Крім того, не допитано свідків про яких дізнавачу було повідомлено, однак в судовому засіданні їхні прізвища відмовилася повідомляти.

Суб`єкт оскарження дізнавач СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 на вимогу суду надав для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження. В судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, суду пояснив наступне. В ухвалі слідчого судді при скасуванні його постанови про закриття кримінального провадження було вказано на перелік недоліків, а саме заходів які ним не було здійснено в ході проведення дізнання. Однак, на момент закриття провадження всі необхідні слідчі дії ним були виконані згідно вказаного переліку та було прийнято відповідне рішення посилаючись на докази, які оцінювалися в сукупності, а тому вважав постанову обґрунтованою. Щодо підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження про які зазначено у скарзі вважав, що не вбачає доцільності у проведенні огляду предметів одягу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Щодо зірваної сережки повідомив, що в ході проведення судово-медичної експертизи не було зафіксовано тілесних ушкоджень на вусі ОСОБА_5 , а карту виклику швидкої медичної допомоги не витребовував, оскільки була наявна довідка про звернення до медичної установи.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, дослідивши матеріали кримінального провадження, а також заслухавши пояснення заявника та суб`єкта оскарження, вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження.

В свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої дізнавачем постанови.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувало кримінальне провадження № 0000277 від 21.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 31.10.2024 кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності у діянні ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21.02.2025 скаргу ОСОБА_3 подану в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області від 31.10.2024 про закриття кримінального провадження було задоволено та скасовано постанову для продовження проведення досудового розслідування.

21.03.2025 року дізнавачем СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000277 від 21.10.2024 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, дізнавач ОСОБА_4 у своїй постанові від 21.03.2025 зазначив, що оцінивши сукупність зібраних доказів прийшов до висновку, що до показань потерпілої ОСОБА_5 потрібно відноситись скептично, оскільки нею було вказано, що ОСОБА_6 їй було завдано один удар долонею правої руки в область потилиці, що не підтверджується ні висновком судово-медичної експертизи, ні показаннями свідків. Тілесні ушкодження в ОСОБА_5 виявлено лише на передній поверхні черевної стінки справа на рівні пупка, яке могло утворитись при нанесенні удару ногою ОСОБА_6 з метою самозахисту та відштовхування ОСОБА_5 від себе, а також тілесне ушкодження у вигляді садна під правим оком, яке зі слів самої потерпілої ОСОБА_5 могло утворитися випадково, тобто без прямого умислу на його заподіяння. Враховуючи викладене, у діянні ОСОБА_6 , що полягало у нанесенні нею одного удару ногою, вбачаються ознаки необхідної оборони, встановлення яких виключає кримінальну протиправність діяння останньої. Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження. Відсутність тілесних ушкоджень у потерпілого виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, у зв`язку з чим дане кримінальне правопорушення підлягає закриттю.

Однак, в ході розгляду скарги встановлено, що під час досудового розслідування вимоги ст. ст. 2, 9 КПК не виконані в повному обсязі та рішення про закриття провадження прийнято передчасно.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Проте, слідчий суддя вважає, що до висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення дізнавач дійшов передчасно, оскільки не були зібрані достатні докази, необхідні для всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, та як наслідок прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Дізнавачем в ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження не були виконані всі необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини в рамках зазначеного кримінального провадження, зокрема: не витребувано із станції швидкої допомоги карту виклику швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 та не досліджено дані документи; не проведено огляд Журналу травмпункту щодо дати та часу звернення ОСОБА_6 за медичною допомогою, а також не проведено інших слідчих (розшукових) дій з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

В матеріалах кримінального провадження наявні відомості про дату направлення ОСОБА_5 та її законному представнику ОСОБА_3 оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження 26.03.2025 року.

Зі скаргою до суду заявник звернулася 31.03.2025 року, тобто в строк встановлений законом.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем при проведенні досудового розслідування вказаного кримінального провадження не в повному обсязі проведені слідчі дії з метою встановлення важливих для кримінального провадження обставин, отже скаргу ОСОБА_3 подану в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 21.03.2025 про закриття кримінального провадження № 0000277 від 21.10.2024 необхідно задовольнити.

Постанову дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 21.03.2025 про закриття кримінального провадження № 0000277 від 21.10.2024 скасувати, продовжити досудове розслідування, в ході якого провести вказані в ухвалі слідчого судді слідчі та інші процесуальні дії з метою повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та прийняття законного обґрунтованого рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову дізнавачу СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 21 березня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000277 від 21.10.2024, скасувати.

Копію ухвали направити СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області для відому та продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1