Справа № 201/3529/25
Провадження № 1-кс/201/1350/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника Міловського відділу Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000086, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000086, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України за фактом добровільного зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.01.2023 на тимчасово окупованій території Луганської області державою-агресором російською федерацією, в особі «міністерства внутрішніх справ російської федерації» організовано та розпочато діяльність незаконного центрального органу виконавчої влади, а саме: «міністерства внутрішніх справ по луганській народній республіці» (далі мовою оригіналу російською «Министерство внутренних дел по Луганской Народной Республике, ОГРН:509, юридический адрес: 291001, Луганская Народная республика, г. Луганск, ул. Луначарского, д. 38).

В подальшому, на тимчасово окупованій території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області незаконними збройними формуваннями так званої «луганської народної республіки» а саме в особі «міністерством внутрішніх справ по луганській народній республіці», підконтрольним державі-агресору російській федерації, 09.03.2023 створено незаконний правоохоронний орган «відділ міністерства внутрішніх справ російської федерації Старобільський» (далі мовою оригіналу російською «отдел Министерства внутренних дел Российской Федерации Старобельский», ОГРН:170).

Незаконно створений правоохоронний орган «відділ міністерства внутрішніх справ російської федерації Старобільський» знаходиться за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, вул. Фрунзе, буд. 20.

Функціонування так званого «відділу міністерства внутрішніх справ російської федерації Старобільський» регламентовано нормативно-правовими актами держави-агресора російської федерації та псевдоутворення «луганської народної республіки», що підпорядковується державі-агресору російській федерації, а саме: «конституцією луганської народної республіки» (прийнята «народною радою луганської народної республіки» від 30.12.2022), «положенням про міністерство внутрішніх справ російської федерації», законом російської федерації - «про поліцію», які визначають правові та організаційні засади діяльності поліції, встановлює права та обов`язки співробітників поліції, гарантії правового та соціального захисту.

Статтею 2 закону російської федерації «про поліцію» визначено основні напрями діяльності поліції, зокрема: забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 4 закону російської федерації «про поліцію»: «поліція являється складовою частиною єдиної централізованої системи федерального органу виконавчої влади в сфері внутрішніх справ. В склад поліції можуть входити підрозділи, організації і служби, створені для виконання покладених на поліцію обов`язків.

Положенням «про державну інспекцію безпеки дорожнього руху міністерства внутрішніх справ російської федерації зі змінами від 11 лютого 2023 року» затвердженого «указом президента російської федерації № 711 від 15 червня 1998 року» визначено, що «державна інспекція безпеки дорожнього руху міністерства внутрішніх справ російської федерації входить до системи міністерства внутрішніх справ російської федерації».

Також, п. 5 вказаного положення визначено систему «державної інспекції безпеки дорожнього руху міністерства внутрішніх справ російської федерації», серед яких зазначено «підрозділ державної інспекції безпеки дорожнього руху міністерства внутрішніх справ російської федерації управління, відділів, відділень міністерства внутрішніх справ російської федерації по районах, містах та інших муніципальним утворенням».

Встановлено, що після створення 09.03.2023 на тимчасово окупованій території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області незаконного правоохоронного органу «відділу міністерства внутрішніх справ російської федерації Старобільський» (мовою оригіналу російською «Отдел Министерства внутренних дел Российской Федерации Старобельский»), невстановленими особами, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, у структурі зазначеного правоохоронного органу створено так зване «відділення державної інспекції безпеки дорожнього руху відділу міністерства внутрішніх справ російської федерації Старобільський» (мовою оригіналу російською «Отделение Государственной инспекции безопасности дорожного движения Отдела Министерства внутренних дел Российской Федерации Старобельский»), який здійснює повноваження у сфері безпеки дорожнього руху на тимчасово окупованій території Старобільського району Луганської області.

У цей час, громадянин України ОСОБА_4 , більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Старобільськ Старобільського району Луганської області, усвідомлюючи здійснення відкритої збройної російської агресії проти України, яка розпочалась приблизно о 4 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідуючи особисті інтереси, маючи умисел на зайняття посади «інспектора» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Старобільської міської територіальної громади Старобільського району Луганської області, а саме у «відділенні державної інспекції безпеки дорожнього руху відділу міністерства внутрішніх справ російської федерації Старобільський» (мовою оригіналу російською «Отделение Государственной инспекции безопасности дорожного движения Отдела Министерства внутренних дел Российской Федерации Старобельский») та реалізуючи вказаний умисел, вступив в злочинну змову з представниками «відділу міністерства внутрішніх справ російської федерації Старобільський», які підконтрольні державі-агресору російській федерації, погоджуючись на їх пропозицію, умисно, добровільно, діючи в порушення вимог Конституції та законів України, зайняв посаду так званого «інспектора відділення державної інспекції безпеки дорожнього руху відділу міністерства внутрішніх справ російської федерації Старобільський» (мовою оригіналу російською « Инспектора Отделение Государственной инспекции безопасности дорожного движения Отдела Министерства внутренних дел Российской Федерации Старобельский») та приступив до виконання обов`язків передбачених цією посадою та виконання функцій вказаного незаконного правоохоронного органу.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, у зв`язку із чим 27.02.2025 йому заочно повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколами допитів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

- протоколами огляду публікації на сторінці Інтернет за участю свідків ОСОБА_6 від 20.08.2024, ОСОБА_5 від 20.08.2024;

- протоколами огляду публікації на сторінці Інтернет (Берклійський Протокол) від 12.07.2024, 19.08.2024;

- іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження.

У поданому клопотанні прокурором зазначено, що таким чином, має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Також прокурор вказує, що таким чином, з аналізу матеріалів кримінального провадження, норм чинного законодавства слід дійти висновку, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно ОСОБА_4 , на яке слід накласти арешт, а саме: банківські рахунки, які відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а також грошові кошти, які розміщенні на рахунку підлягає конфіскації майна, як виду покарання за вчинення злочину проти основ національної безпеки України, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та відповідно до положень ст. 170 КПК України вищевказане майно необхідно арештувати з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Право володіння підозрюваного ОСОБА_4 та наявність грошових рахунків в установах банку підтверджується наступним: 1. Інформацією від 27.08.2024 № 20.1.0.0.0/7-240822/35990-БТ, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», щодо відкритих рахунків у банку на ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, прокурор просив накласти арешт майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та розглянути подане клопотання у порядку ч. 2 ст. 172 КК України, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву про уточнення прохальної частини у поданому ним клопотанні та просив пункт 1 прохальної частини клопотання викласти в такій редакції: «Накласти арешт на майно, яке належне підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме:

-банківські рахунки: НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) та НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ), які відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) на ім`я ОСОБА_4 , а також грошові кошти, які розміщенні на рахунку». Крім того, прокурор надав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна за його відсутності, на задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000086, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України за фактом добровільного зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

27.02.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Доведено, що відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.08.2024 № 20.1.0.0.0/7-240822/35990, наявні банківські рахунки: НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) та НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ), які відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) на ім`я ОСОБА_4 , а також грошові кошти, які розміщенні на рахунку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , окрім іншого передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000086, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2024, на майно, належне підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківські рахунки: НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ) та НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ), які відкриті в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001) на ім`я ОСОБА_4 , а також грошові кошти, які розміщенні на рахунках.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1