Справа № 308/326/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні № 0000169, відомості про яке 11.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у кримінальному провадженні № 0000169, відомості про яке 11.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 31.01.2024 громадянина України ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №31 від 31.01.2024 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду тесляра 2 будівельного відділення 2 інженерно-позиційного взводу 2 роти інженерної підтримки батальйону інженерної підтримки військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

Разом з тим, солдат ОСОБА_4 у порушення вказаних вимог законодавства вирішив стати на злочинний шлях та вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби. Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який призваний на військову службу під час мобілізації, перебуваючи на посаді тесляра 2 будівельного відділення 2 інженерно-позиційного взводу 2 роти інженерної підтримки батальйону інженерної підтримки військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини, 12.03.2024 умисно не з`явився вчасно на службу без поважних причин до підрозділу навчального підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_3 , та був відсутній без поважних причин на військовій службі по 20.11.2024, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

20.11.2024 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

02.12.2024 прокурором у кримінальному провадженні направлено клопотання до Ужгородського міськрайонного суду про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, так як останній добровільно повернувся на військову службу до військової частини НОМЕР_2 де в подальшому направлено до військової частини НОМЕР_3 .

13.12.2024 ОСОБА_4 повторно не з`явився вчасно на службу в умовах воєнного стану, а саме не повернувся в розташування військової частини НОМЕР_3 , що в АДРЕСА_3 із медичного закладу лікування, де він знаходився у період із 06.12.2024 по 12.12.2024.

Відповідно до повідомлення із військової частини НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_4 , 13.12.2024 не повернувся із медичного закладу лікування, та відсутній на службі по даний час.

20.11.2024 підозрюваному ОСОБА_4 вручались повістки про виклик до слідчого на 26.12.2024 та 30.12.2024 з метою подальшого проведення розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, однак підозрюваний ОСОБА_4 на даний час не прибув до військової частини та органу досудового розслідування, на телефонні дзвінки слідчого та військового командування не відповідає.

31.12.2024 суддею Ужгородського міськрайонного суду винесено ухвалу про залишення без розгляду клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України у зв`язку повторним залишенням служби останнім та матеріали направлено до Шостого СВ ТУ ДБР у м. Львові для здійснення досудового розслідування.

Станом на 08.01.2025 місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 невідоме, на виклики до слідчого не прибув та не повернувся у розташування військової частини НОМЕР_3 .

08.01.2024 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук у зв`язку із переховуванням від органу досудового розслідування.

08.01.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000169 від 11.05.2024 зупинене.

09.01.2025 слідчим суддею надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для розгляду клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 тримання під вартою.

04.03.2025 місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, а саме згідно рапорту о/у Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_4 умисно переховується у себе у помешканні.

04.03.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000169 від 11.05.2024 відновлено.

04.03.2025 в порядку ст. 233 КПК України було проведено обшук у помешканні де проживає ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_4 , в ході чого було виявлено та затримано на підставі вказаної ухвали суду підозрюваного ОСОБА_4 .

05.03.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайлнного суду до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.03.2025 включно із визначенням застави у розмірі 60560 грн.

Прокурор зазначає, що обґрунтованість підозри підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме: допитами свідків, матеріалами службового розслідування та іншими в сукупності матеріалами кримінального провадження.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, може впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_4 , з огляду на його довготривале ухилення від явки до органу досудового розслідування, доцільно продовжити застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу, зокрема належну його процесуальну поведінку

На підставі наведеного, прокурор просить продовжити строк дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в межах строків досудового розслідування, тобто до 15.04.2025 включно.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та доданих до нього матеріалах кримінального провадження.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею у судовому засіданні, Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000169, відомості про яке 11.05.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

20.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службі, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Слідчим суддею встановлено, що прокурором у кримінальному провадженні направлено клопотання до Ужгородського міськрайонного суду про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, так як останній добровільно повернувся на військову службу до військової частини НОМЕР_2 , де в подальшому направлено до військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 №377 від 18.12.2024 солдата ОСОБА_4 слід вважати таким, що з 13.12.2024 самовільно залишив частину.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.12.2024 у справі №308/19659/24 клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності залишено без розгляду та повернуто особі, яка його подала.

08.01.2025 постановою старшого слідчого в ОВС Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР розташованого у місті Львові ОСОБА_6 оголошено підозрюваного ОСОБА_4 в розшук.

09.01.2025 слідчим суддею надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для розгляду клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 тримання під вартою.

04.03.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.03.2025 постановою слідчого відновлено до досудове розслідування №0000169 від 11.05.2024.

05 березня 2025 року відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, було обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком до 14.03.2025 включно з можливістю внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За правилами ч. 2 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Крім іншого, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу мають бути оцінені в сукупності всі юридично значимі обставини, визначені в ст. 178 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.

Також, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України, відповідно до яких при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стосовно можливості переховуватись від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, можливість покинути туриторію України, в тому числі на тимчасово окупованій території, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

З практики ЄСПЛ вбачаються та діють принципи конвенційного прецедентного права як підстави для відмови в звільненні особи з-під варти, а саме: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСППЛ «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСППЛ «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року).

Також слідчий суддя бере до уваги, що Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися, підозру слід вважати обґрунтованою, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому слідчий суддя вважає, що слід продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60 560 грн., у межах строку досудового розслідування, а саме: до 08.04.2025 року.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, в межах строку досудового розслідування, а саме до 08 квітня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 11.03.2025.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1