Провадження №11-кп/801/1189/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000292 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницього міського суду Вінницької області від 10.09.2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

16.12.2022 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та засуджено до покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України визначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2022 року та призначено остаточне покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту набуття даним вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час утримання його під вартою з моменту затримання 09.09.2024 року до набуття вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі дві тисячі триста дев`яносто гривень на користь держави.

Вирішено питання з речовими доказами.

встановив:

Згідно вирока суду, ОСОБА_8 , проходячи поблизу вулиці Івана Богуна в місті Вінниці, вздовж берега річки Південний Буг, дату та час не встановлено, виявив особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, яка знаходилась у поліетиленовому зіп-пакеті обмотана клейкою стрічкою синього кольору. Маючи умисел на незаконне придбання, зберігання без мети збуту психотропних речовин, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ОСОБА_8 підняв вказаний зіп-пакет та залишив його собі. Таким чином, ОСОБА_8 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, та почав зберігати її при собі для власного вживання без мети збуту.

03 липня 2023 року ОСОБА_8 , незаконно зберігаючи особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, при собі, перебував на відкритій місцевості поблизу будинку № 15 по вул. Івана Богуна у м. Вінниці, де його зупинили працівники поліції. На запитання останніх про наявність при собі заборонених речей, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його дії, направлені на незаконне зберігання психотропних речовин будуть викриті, повідомив, що у нього при собі наявні заборонені речовини.

03.07.2023 року в період часу з 19:30 год. по 19:37 год., в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Вінниця вул. Івана Богуна, 15, ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції поліетиленовий зіп-пакет із кристалічною речовиною, яку він зберігав у своїй нижній білизні.

Вказаний пакет вилучили працівники поліції.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-23/12322-НЗПРАП від 20.07.2023 року, в наданій на експертизу кристалічній речовині, масою 2,0374 г., міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 1,6501 г.

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 ставить питання про зміну вирока Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2024 року в частині призначеного покарання у вигляді трьох років позбавлення волі на більш м?яке.

Вимоги мотивує тим, що висновки суду щодо неврахування щирого каяття як пом`якшуючої покарання обставини, є занадто категоричними, однобокими, суворими, необґрунтованим, та такими, що не відповідають дійсності, оскільки під час судового розгляду справи ОСОБА_8 повністю визнав свою провину та щиросердно розкаявся, про що було зафіксовано як в судовому засіданні, так і в самому вироку.

Також вказує, що ОСОБА_8 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, міцні родинні зв?язки, має постійне місце роботи на будівництві, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило, що також зафіксовано як в судовому засіданні, так і в самому вироку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останньої, просили задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 - слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставиться під сумнів сторонами та ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Суд першої інстанції, провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, та правильно кваліфікував його дії як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий та звільнений від відбування покарання умовно, вчинив кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 вину визнав, він пояснив, що придбав пакет з психотропною речовиною PVP, який він знайшов на березі річки. Вказану речовину він зберігав для власного вживання.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання захисника на наявність такої обставини, яка пом`якшує призначене покарання, а саме факт щирого каяття.

З вказаного приводу колегія суддів зауважує, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до вчиненого, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Відповідно факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, однак у матеріалах даного провадження відсутні дані, які б підтверджували щирий жаль ОСОБА_8 з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції пояснював, що у нього не відбутий іспитовий строк, тому він просив суд відпустити його. Тобто сам обвинувачений не висловлював щирий жаль з приводжу вчиненого, а лише усвідомлював, що йому загрожує реальне відбуття покарання.

На переконання апеляційного суду, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши відповідний строк покарання в межах статті КК України.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження позиції Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та саме застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоп пола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Колегія апеляційного суду вважає, що вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання є виваженим та слугуватиме справедливою карою за вчинене діяння. Підстав зменшення строку покарання обвинуваченому колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2024 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4