Справа № 404/773/25
Номер провадження 1-кс/404/671/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000169 від 24.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з вище вказаним клопотанням, відповідно до якого просила:

накласти арешт на майно, а саме на: автомобіль марки Hyundai Terracan 2.9 CRDI, д.н.з НОМЕР_1 , VIN код № НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною відчуження, розпорядження до прийняття рішення по кримінальному провадженню № 0000169 від 24.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з метою подальшого забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

На обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від 24.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Кіровоградської області, м. Світловодськ, українець, громадянин України, з повною вищою освітою, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , у військовому званні старший солдат, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , вчинив незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту, та незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, тобто кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України.

24.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в подальшому повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна, виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, виникла необхідність у накладені арешту автомобіль марки Hyundai Terracan 2.9 CRDI, д.н.з НОМЕР_1 , VIN код № НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_5 , з метою подальшого забезпечення спеціальної конфіскації.

Слідчий до початку розгляду клопотання подала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги клопотання підтримала та просив їх задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Кропивницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції Кіровоградської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000169 від 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

25.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 307 КК України.

30.01.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

До матеріалів клопотання не долучено документів, які б підтверджували право власності на автомобіль Hyundai Terracan 2.9 CRDI, д.н.з НОМЕР_1 , VIN код № НОМЕР_2 . Слідчий обмежився долученням до матеріалів клопотання документа на іноземній мові, по тексту якого фігурує автомобіль, зазначений у прохальній частині клопотання.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У відповідності до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Слідчий суддя не погоджується із доводами слідчого про необхідність накладення арешту на визначене у клопотанні майно, право власності на яке не оформлено на території України, оскільки слідчому судді не надано жодного належного та допустимого доказу щодо права власності ОСОБА_5 на це майно.

Відповідно до сталої судової практики та вимог ч.ч.2, 5 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання. В такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, в прохальній частині клопотання слідча вказує на необхідність накладення арешту на автомобіль з метою забезпечення можливої конфіскації, на обґрунтування клопотання слідчий вказує на необхідність накладення арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації. З даного приводу слідчий суддя зазначає наступне.

Статтею 96-2 КК України визначено випадки застосування спеціальної конфіскації.

Зокрема, частиною першою цієї статті встановлено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Однак, доказів того, що автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, призначався (використовувався) для схиляння будь-кого до вчинення кримінального правопорушення, набутий злочином шляхом до матеріалів клопотання не долучено.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на зазначений транспортний засіб, оскільки слідчим не надано документів, які підтверджують право власності на таке майно.

Отже, в ході розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею не було встановлено визначених КПК України для цього підстав, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженогоз прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000169 від 24.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда