15.04.2025 Справа № 756/4850/25
Справа № 756/4850/25
№ 1-кс/756/933/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року місто Київ

Слідча суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчої СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 квітня 2025 року за № 0000938, за підозрою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Слідчій судді Оболонського районного суду міста Києва 09 квітня 2025 року надійшло клопотання слідчої СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 07.04.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000938, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з мотивів викладених у ньому.

Захисник заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, заперечував ризики, якими обгрунтоване клопотання.

Також, зазначив, що частково заперечує обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Обґрунтування клопотання та правова кваліфікація.

Клопотання слідчий мотивує тим, що у ОСОБА_3 не пізніше 07 квітня 2025 року виник прямий умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, з метою подальшого збуту.

В подальшому, з метою реалізації свого умислу підозрюваний з корисливих мотивів, з метою власного збагачення незаконно придбав та розпочав зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, упаковану та розфасовану однаковим чином у 3 (три) згортки обмотаних ізоляційною стрічкою чорного кольору, в середині яких знаходяться зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, які останній зберігав при собі, з метою подальшого збуту.

Також, цього дня приблизно о 16 годині 57 хвилин, підозрюваний перебував за адресою: м. Києві, вул. Героїв полку «Азов», 25А, зупинений працівниками поліції та на запитання останніх щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений, повідомив, що має.

Як результат вище зазначених дій, ОСОБА_3 затримано та у присутності понятих виявлено та вилучено 3 (три) згортки обмотаних ізоляційною стрічкою чорного кольору.

Як зазначає слідчий, встановлено, що вилучені кристалічні речовини білого кольору містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP складає 0,676 г.

Відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць, невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться в незаконному обігу» становить більш, ніж невеликий розмір.

Отже, ОСОБА_3 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри.

Слід урахувати, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Тож, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути і достатніми, з часом, аби виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Це вказує, що обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий - доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. При цьому, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється за наявними в матеріалах провадження доказами, які мають відповідати вимогам статей 84, 94 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування. Таким чином, відповідно до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Дії, ОСОБА_3 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні матеріали:

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 07.04.2025;

-висновок експерта СЕ-19/111-25/21352-НЗПРАП від 08.04.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 08.04.2025;

-протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 08.04.2025;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 08.04.2025;

-протокол огляду предмета від 07.04.2025;

-протокол огляду предмета від 08.04.2025;

-протокол обшуку від 07.04.2025;

-протокол обшуку від 08.04.2025;

-протокол обшуку від 08.04.2025;

-повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 08.04.2025.

Відповідно до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

З метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, зокрема запобіжні заходи. Згідно з частиною 1 статті 176 КПК України одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

Згідно зі до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_3 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований щодо раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а також обставини, визначені статтею 178 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується зазначеними вище матеріалами кримінального провадження, які орган досудового розслідування долучив до клопотання. Долучені матеріали кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості пред`явленої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. При цьому, слідча суддя акцентує увагу, що не вирішує питання винуватості останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а лише на підставі долучених до клопотання матеріалів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ним злочинів. На даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Наведений висновок суду ґрунтується на досліджених документах, що містяться в матеріалах досудового розслідування, а також наданих поясненнях ОСОБА_3 під час судового засідання з яких убачається, що підозрюваний причетний до подій, які зазначені у клопотанні.

За цих обставин, суд погоджується з тим, що ОСОБА_3 міг учинити кримінальне правопорушення, однак на даній стадії кримінального провадження остаточно встановити та надати відповідну правову оцінку дій не є можливим. Отже, суд вважає, що на даній стадії кримінального провадження наявна обґрунтована підозра ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, з метою збуту.

Щодо ризиків кримінального провадження

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідча суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-вчинити інше кримінальні правопорушення;

-незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідча суддя вважає, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду є реальним, враховуючи тяжкість і характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , суворість можливого покарання і пов`язані із цим негативні наслідки.

На думку слідчої судді, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик актуальним.

Також, слідча суддя враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину та за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24.02.2022 російська федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

Вище вказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

Посилання прокурора на цей ризик є формальним, жодних аргументів та доводів на підтвердження зазначеного ризику прокурор не надав, а відтак слідча суддя позбавлена можливості надати оцінку наявності вказаного ризику.

Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що більшість свідків у цьому кримінальному провадженні є співробітниками органів поліції.

Отже, суд відхиляє зазначений ризик та вважає його не підтвердженим.

Щодо наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаного ризику прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 не зайнятий суспільно-корисною працею, не має постійних джерел доходу та вчинив дії щодо збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, що є протизаконним та аморальним по відношенню до суспільства у цілому.

Разом з цим, вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового засідання. Посилання прокурора на відсутність постійного джерела доходу, спростовується тим, що у підозрюваного батьки офіційно працевлаштовані та мають джерело доходу. А отже, можуть утримувати підозрюваного.

Викладене переконує слідчу суддю у відсутності обґрунтованості цього ризику.

Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідча суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: ОСОБА_3 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, мешкає з батьками, є несудимим та має активні соціальні зв`язки.

Під час обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу слідча суддя враховує: вагомість на даному етапі наявних доказів про причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється та альтернативність видів покарання, які можуть бути йому призначені.

Наведені обставини виключають застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді тримання під вартою.

Беручи до уваги, визначені ст.178 КПК України та досліджені в судовому засіданні обставини, зважаючи на поведінку підозрюваного та аналізуючи наведене у сукупності, слідча суддя доходить висновку, що тримання під вартою не може бути застосовано, оскільки стороною обвинувачення в порушення п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи наведене клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Слідча суддя враховує те, що запобіжний захід має бути пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Для попередження ризику переховування, слідча суддя вважає, що необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який є більш м`який, ніж тримання під вартою. Переміщення ОСОБА_3 має бути обмеженим на час проведення розслідування.

З огляду на вище викладене, підозрюваному ОСОБА_3 слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків: не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду за межі м. Києва; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації; не залишати цілодобово у період з 10 квітня 2025 року до 06 червня 2025 року включно місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , (гуртожиток), без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду (в залежності від стадії кримінального провадження) за виключенням випадків необхідності перебування в укритті під час повітряної тривоги; відвідування лікарень, аптек та магазинів - з метою забезпечення життєдіяльності (лікування, придбання медикаментів, продуктів харчування); прибувати за викликом до визначеної службової особи - слідчого, прокурора, слідчого судді, суду - в залежності від стадії кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

2. У застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

3. Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні за № 0000938 від 07.04.2025 року запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , (гуртожиток), строком до 06.06.2025 включно.

4. Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду за межі м. Києва;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або реєстрації;

- не залишати цілодобово у період з 10 квітня 2025 року до 06 червня 2025 року включно місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , (гуртожиток), без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду (в залежності від стадії кримінального провадження) за виключенням випадків необхідності перебування в укритті під час повітряної тривоги; відвідування лікарень, аптек та магазинів - з метою забезпечення життєдіяльності (лікування, придбання медикаментів, продуктів харчування);

- прибувати за викликом до визначеної службової особи - слідчого, прокурора, слідчого судді, суду - в залежності від стадії кримінального провадження.

5. З метою перевірки та контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на працівників Печерського УП ГУНП у м. Києві, обов`язки щодо проведення перевірок за місцем мешкання останнього.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва - ОСОБА_4 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 15 квітня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_1