490/929/25 17.03.2025
н/п 1-кс/490/1255/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/929/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЛІБЕРТІ ФІНАНС» - адвоката ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про накладення арешту на предмети, які були вилучені в ході обшуку від 07.03.2025 за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, буд. 1/1, а саме:

-Мобільний телефон марки «NOKIA», серійний номер 1: 377519, сейф-пакет №PSP 2015035;

-Х-звіт №0321 за 07.03.2025 р., сейф-пакет №PSP2015042;

-Флеш накопичувач чорного кольору із написом «hoco» на 8 GB, сейф-пакет №ВУМ2019105;

-Службові документ у формі фіскального чека із індивідуальними номерами №2053, 2052, 2050, 2049, 2048, 2051, сейф-пакет №PSP1111816:

-Квитанції про здійснення валютно-обмінної операції за 07.03.2025 на 32 арк, сейф-пакет №PSP1111819;

-Договір про повну матеріальну відповідальність, посадова інструкція працівника, витяг із наказу №38ВК, сейф-пакет № ВУМ2019099;

-Договір про повну матеріальну відповідальність на ім`я ОСОБА_5 , посадова інструкція працівника на імя ОСОБА_5 , зобов`язання на ім`я ОСОБА_5 , сейф-пакет №ВУМ2019098;

-Документи: Перелік відповідальних осіб на 1-му акр; сейф-пакет №ВУМ2019100;

-Квитанції про здійснення валютно облікової операції за 01.03.2025, сейф-пакет № PSP1111798;

-Квитанції про здійснення валютно облікової операції за 03.03.2025, сейф-пакет № PSP1111817;

-Квитанції про здійснення валютно облікової операції за 02.03.2025, сейф-пакет № PSP1111799;

-Квитанції про здійснення валютно облікової операції за 28.02.2025, сейф-пакет № PSP1111818;

-Журнал використання реєстратора розрахункових операції з закупівлі продажу іноземної валюти на 40 арк., сейф-пакет № WAR1770345;

-Папка справа №ТТ 193.24 із обліковими документами касового дня з 16.02.2025 по 28.02.2025, сейф-пакет № WAR1770342;

-Папка справа №ТТ 193.24 із обліковими документами касового дня з 01.02.2025 по 19.02.2025, сейф-пакет № WAR1540818;

-Папка справа №ТТ 193.24 із обліковими документами касового дня з 01.03.2025 по 06.03.2025, сейф-пакет № WAR1770256;

-Папка синього кольору із переліком документів, сейф-пакет № WAR1770339,

у межах кримінального провадження №0000166 від 06.02.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На обґрунтування клопотання вказано, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000166 від 07.02.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.02.2025 громадянка ОСОБА_6 , звернулася до обмінника валют «КИТ ГРУП» котрий розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, буд. 23А, з метою обміну валюти з 20000 доларів, на грошові кошти у вигляді гривні відповідно до курсу валют попередньо погодженого. Передавши грошові кошти на касовій зоні обміннику в сумі 20000 доларів США за вище описаною адресою, неустановлена особа скориставшись довірою ОСОБА_6 , заволоділа грошовими коштами, тим самим завдавши матеріальний збиток на вказану суму.

В ході проведення слідчо-розшукових заходів було встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення, можуть бути причетні фінансові установи за адресами: м. Миколаїв, прос. Центральний, буд. 171Д, м. Миколаїв, просп. Мира, буд. 1/1, м. Миколаїв, просп. Мира, буд. 565, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, буд. 156A.

07.03.2025 року на підставі Ухвали слідчого судді Центрального районного суду від 28.02.2025 року проведено обшук приміщення за адресою:м. Миколаїв, пр. Миру, буд. 1/1, в якому фактично розташована фінансова установа «КИТ ГРУП», в ході якого вилучено майно, про накладення арешту на який просить прокурор.

Посилаючись положення ст.ст. 170,171 КПК України та на те, що вказане майно відноситься до речових доказів, вилучені вищезазначені предмети будуть використані як доказ факту чи обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та в подальшому по вилученому майну будуть призначені експертизи, прокурор просить про накладення арешту.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав у ньому викладених.

Представник власника майна ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЛІБЕРТІ ФІНАНС» - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, пославшись на те, що арешт на майно, що належить суб`єкту господарювання, який жодним чином не пов`язаний із вказаним кримінальним провадженням, та жодним доказом не підтверджується подія вчинення злочину саме ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЛІБЕРТІ ФІНАНС» є неправомірним.

Вивчивши матеріали клопотання, надані слідчому судді матеріали, заслухавши думку учасників процесу, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України встановлено, що застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Ч. 1. ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як встановлено слідчим суддею слідчим відділенням відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000166 від 07.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

07.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва справа від 28.02.2025 проведено обшук у валютному обміннику «КИТ ГРУП», за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, буд. 1/1, в ході якого вилучено майно, про накладення арешту на який просить прокурор.

Події, з приводу яких за заявою ОСОБА_6 здійснюється досудове розслідування, мали місце у обміннику валют, розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, буд. 23А, що підтверджується як клопотанням, так і даними витягу з ЄРДР від 06.02.2025 р., рапорту від 05.02.2025 р., протоколу про прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 05.02.2025 р., протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6 від 06.02.2025 р., протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_6 від 07.02.2025 р., протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 06.02.2025 р.

Тобто, у межах вказаного кримінального провадження досудовим розслідуванням встановлено конкретне місце подій - вчинення кримінального правопорушення.

07.03.2025 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.02.2025 проведено обшук у валютному обміннику «КИТ ГРУП», за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, буд. 1/1, в ході якого вилучено майно, про накладення арешту на який просить прокурор.

08.03.2025 р. постановою слідчого вказане майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. При цьому, постанова про визнання вищенаведеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні не містить будь-якого обгрунтування щодо цього.

Звертаючись з клопотанням про арешт майна, вилученого за адресою: м. Миколаїв, пр. Миру, буд. 1/1, тобто за іншим місцем здійснення господарської діяльності ТОВ "ФК "ЛІБЕРТІ ФІНАНС", відмінним від місця подій, з приводу яких здійснюється досудове розслідування, прокурор вказав, що в ході проведення слідчо-розшукових заходів було встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення можуть бути причетні фінансові установи за адресами: м. Миколаїв, прос. Центральний, буд. 171Д, м. Миколаїв, просп. Мира, буд. 1/1, м. Миколаїв, просп. Мира, буд. 565, м. Миколаїв, вул. Космонавтів, буд. 156A.

Але будь-які об`єктивні дані на підтвердження такого твердження у матеріалах клопотання відсутні.

Прокурор, який звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, вказує, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення його збереження просить накласти арешт.

Проте, доводи клопотання прокурора про те, що вилучене під час обшуку майно, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є речовими доказами, нічим не підтвердженні.

Клопотання прокурора та додані до нього матеріали не містять посилань та доказів обставин, які б свідчили про те, що вилучене під час обшуку майно містить будь які відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В клопотанні прокурора не наведено, які обставини кримінального провадження підлягають доказуванню вилученими під час обшуку предметами, за його твердженням - речовими доказами, а саме технікою, документами.

Клопотання прокурора взагалі не містить будь якого мотивування з цього приводу, а лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, по якому проводиться досудове розслідування, посилання на норми закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно в кримінальному провадженні.

Разом з тим, винесення слідчим постанови про визнання речовими доказами, вилученого в ході обшуку майна, не свідчить само по собі, що вони є речовими доказами, оскільки прокурором не доведено, що зазначене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Постанова про визнання вищенаведеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні також не містить будь-якого обґрунтування щодо цього.

Отже, клопотання прокурора не містить даних про те, що виявлене та вилучене в ході обшуку за адресою м. Миколаїв, пр. Миру, буд. 1/1, що є відмінним від місця вчинення кримінального правопорушення, майно, на даний час має відношення до встановлених досудовим розслідуванням обставин кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, підстави для накладення арешту на майно відсутні, у звязку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1