Номер провадження: 11-кп/813/1090/25
Справа № 523/1156/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 в процесі розгляду апеляційних скарг захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2024 у к/п №0001500 від 29.10.2023 відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Лиманське, Роздільнянського р-ну Одеської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого неофіційно електриком, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

установив:

Вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 27.08.2024 ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та йому було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з моменту фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 29.10.2023.

Не погодившись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Згодом, 14.02.2025 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу, оскільки на його переконання застосування відносно нього тримання під вартою порушує усталену практику ЄСПЛ.

Окрім того, у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 підтримали його клопотання та просили їх задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_10 заперечував проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому, але питання щодо його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження залишив на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч. 3 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

До заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, відносяться також запобіжні заходи.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи те, що як ст. 401 КПК України, так і глави 31 КПК України «Провадження в суді апеляційної інстанції» загалом не визначають порядку розгляду клопотань учасників судового провадження про обрання, зміну або скасування запобіжного заходу, суддя-доповідач вважає за необхідне в даному випадку, керуючись засадою законності та використовуючи аналогію закону, застосувати приписи ч. 2 ст. 331 КПК України.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Апеляційний суд приймає до уваги, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово підкреслював (у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства»), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення ЄСПЛ вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи та за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Положеннями п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відтак, з огляду на характер інкримінованого злочину, суворість призначеного оскаржуваним вироком, який не набрав законної сили, покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, колегія суддів доходить висновку про те, що такі обставини беззаперечно доводять існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливого переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення відбування призначеного йому покарання.

Колегія суддів також враховує обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, які виразилися у посяганні на життя та здоров`я людини, що є найвищою соціальною цінністю, стан та поведінку обвинуваченого, його зникнення з місця події та місце вчинення злочину медичний заклад.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 а також запобігти вищевказаному встановленому апеляційним судом ризику.

З огляду на зазначені вище обставини, з урахуванням того, що злочин вчинено із застосуванням насильства, колегія суддів на підставі п.1) ч. 4 ст. 183 КПК України вважає за необхідне не визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Апеляційний суд приймає до уваги наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, однак зазначені обставини не свідчать безумовно про відсутність існування ризику переховування від суду, окрім того, не стали для обвинуваченого стримуючим фактором від вчинення кримінального правопорушення.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а визначений стосовно нього оскаржуваним вироком суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишенню без змін з підстав, зазначених вище, які узгоджуються із практикою ЄСПЛ.

Щодо клопотання обвинуваченого, про надання йому можливості закінчити ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Згідно зі ч. 2 ст. 317 КПК України після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 6 «Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справи у судах першої інстанції» від 30.05.2008 слід визнати правильною практику тих суддів, які обмежують час на ознайомлення з матеріалами справи, а потім припиняють ознайомлення у випадку недобросовісного користування (зловживання) особи своїми процесуальними правами (зокрема при явному затягуванні ознайомлення чи висуванні не передбачених законом вимог щодо умов такого ознайомлення).

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що судом 1-ої інстанції було забезпечено право обвинуваченого ОСОБА_7 на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження шляхом його неодноразової доставки до суду та надання йому реальної можливості ознайомлення з 4 томами справи в розумні строки.

При цьому, апеляційний суд погоджується з твердженням прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_7 затягував ознайомлення з матеріалами справи, оскільки знайомився з декількома сторінками справи за один вивіз із ДУ ОСІ про, що свідчить його розписки та акти складені працівниками апарату суду, в зв`язку із чим ухвалою суду 1-ої інстанції, йому був встановлений графік ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

З огляду на викладене, з метою вирішення питання про своєчасну доставку обвинуваченого ОСОБА_7 до Одеського апеляційного суду для його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, недопущення затягування процесу його ознайомлення та недобросовісного користування наданим йому процесуальним правом, апеляційний суд вважає що в даному випадку необхідно частково задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 встановити йому графік ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

При визначенні тривалості днів, що необхідно надати обвинуваченому ОСОБА_7 для ознайомлення, апеляційний суд враховує кількість аркушів кримінального провадження, його складність і вважає за достатнє надати йому час протягом трьох робочих днів з для закінчення ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Керуючись 24, 176, 177, 183, 194, 201, 317, 336, 370, 401, 405, 419, 532, 615 КПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на інший.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження задовольнити частково.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_7 графік ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а саме:

-08.04.2025 з 10 год. по 12 год. та з 14 год. по 15 год. 30 хв.;

-15.04.2025 з 10 год. по 12 год. та з 14 год. по 15 год. 30 хв.;

-22.04.2025 з 10 год. по 12 год. та з 14 год. по 15 год. 30 хв..

З метою ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_7 з матеріалами кримінального провадження організувати його доставку з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до Одеського апеляційного суду у визначені дати та час.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання, та вручення обвинуваченому ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4