Справа № 132/3700/24
Ухвала

Іменем України

22 листопада 2024 року місто КАЛИНІВКА

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка Вінницької області клопотання дізнавача СД ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 20 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД відділення поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 20.11.2024р. о 10:03год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в м. Калинівка на трасі М-21 працівниками патрульної поліції зупинено автомобіль марки «Ford Transit», д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого надійшла інформацію про підробку кузова автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 20.11.2024р. в період часу з 11:10год. до 12:00год. на автомобільній дорозі проведено огляд автомобіля марки «Ford Transit» 1990 року випуску, VIN: НОМЕР_2 білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_6 . Під час проведення огляду встановлено, що номер кузова вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 можуть бути підроблені, в зв`язку із чим їх було вилучено. Постановою дізнавача СД ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 від 20.11.2024р. автомобіль марки «Ford Transit D» 1990 року народження, VIN: НОМЕР_2 білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 визнано речовини доказами у кримінальному провадженні. Необхідність в арешті тимчасово вилученого майно обґрунтовується наявністю достатніх підстав вважати, що вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування. Беручи до уваги вищевикладене, з метою накладення арешту на тимчасово вилучене майно, дізнавач звернувся до суду з даним клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участі слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дізнавач, прокурор та власник майна про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені в передбаченому законом порядку. Неприбуття зазначених осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього письмові документи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею достеменно встановлено, що відділенням поліції №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 20 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Як вбачається із протоколу огляду місця події, складеного 20.11.2024р. дізнавачем СД ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 проведено огляд та вилучення автомобіля марки «Ford Transit D» 1990 року народження, VIN: НОМЕР_2 білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , які відповідно до постанови дізнавача СД ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 20.11.2024р. визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. …Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому вимогами згаданої статті визначено, що у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частина 5 ст.171 КПК України визначає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, з урахуванням обставин зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом правових підстав для накладення арешту на вилучені речі.

Слідчим суддею враховано, що у разі не накладення арешту на це майно до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, є достатні підстави вважати, що можуть настати негативні наслідки, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

Органом досудового розслідування надано достатньо доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення. Правові підстави для арешту вказаного майна в межах даного провадження підтверджуються матеріалами досудового розслідування. Зазначене майно у клопотанні дізнавача є доказом у кримінальному провадженні, а тому накладення на нього арешту необхідно для його збереження.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя прийшов до переконливого висновку, що для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування має потребу у збереженні вилученого майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання з метою забезпечення кримінального провадження.

Одночасно із цим, заборона користування транспортним засобоми не може бути застосована, оскільки дізнавачем не доведено конкретних обставин, які підтверджують, що незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження відносно транспортного засобу може призвести до будь-яких негативних наслідків.

Відповідно до ч.ч.1, 9 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Виходячи із зазначеної норми процесуального закону, на стадії досудового розслідування, речовий доказ в передбаченому законом порядку може бути переданий володільцеві для зберігання під відповідну розписку.

Дане питання на стадії досудового розслідування вирішується дізнавачем, який згідно ч.4 ст. 40-1 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Рішення, дії чи бездіяльність дізнавача під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в порядку та строки, передбачені ст.ст.303-304 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 131-132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000091 від 20 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що було вилучене згідно протоколу огляду місця події, складеного 20.11.2024р. дізнавачем СД ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 , та яке відповідно до постанови дізнавача СД ВП №1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 20.11.2024р., визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, а саме на автомобіль марки «Ford Transit D» 1990 року народження, VIN: НОМЕР_2 білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , шляхом заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином даним майном.

В частині позбавлення права користування транспортним засобом відмовити.

Роз`яснити власнику транспортного засобу чи його законному володільцю, що вони не позбавлені можливості в передбаченому законом порядку звернутися до слідчого із відповідним клопотанням про передання їм вилученого майна (транспортного засобу), для зберігання під сохранну розписку.

Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000091 від 20 листопада 2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя