КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що у вимогах скарги ОСОБА_5 просить визнати бездіяльність уповноваженої особи Центрального апарату Державного бюро розслідувань, а такі вимоги скарги ОСОБА_5 не підлягають оскарженню до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, тому з посиланням на ч. 4 ст. 304 КПК України відмовив у відкритті провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва, перевіривши скаргу без його виклику до суду, відмовив у відкритті провадження. Повідомлення було надіслано на його електронну пошту 05 березня 2025 року.

З висновками слідчого судді щодо відмови у відкритті провадження за поданою скаргою не згоден, кримінальне провадження № 0000090 активне з 09 травня 2024 року та майже рік, завдяки суперечкам між керівництвом Центрального апарату ДБР та його підлеглої відповідальної ____________________________________________________

Справа №11-сс/824/2576/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_1

особи з ТУ ДБР у м. Києві, досудове розслідування кримінального правопорушення працівника Державного бюро розслідувань не розпочато.

Також ним до слідчого судді надано ухвалу про невизнання Київським апеляційним судом причетності до досудового розслідування ТУ ДБР у м. Києві.

Відповідну ухвалу з низкою документів він направив до Центрального апарату ДБР про ігнорування досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження ТУ ДБР у м. Києві. Йому не було повідомлено про внутрішнє розслідування факту, та надіслано до ТУ ДБР, що розташоване у м. Києві, копію попереднього листа.

Таким чином, за рішенням Київського апеляційного суду ТУ ДБР у м. Києві не причетне до кримінального провадження № 0000090, а за рішенням Печерського районного суду м. Києва - Центральний апарат ДБР також не має ніякого відношення до вищевказаного кримінального провадження.

За приписами ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, в тому числі і працівником правоохоронного органу.

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя фактично вказав, що слідчі органи вправі не виконувати судове рішення Шевченківського районного суду м. Києва.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, прокурор в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не надсилав, а тому апеляційний суд, враховуючи, що, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка учасників провадження не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме - можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Отже, положеннями ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена лише така бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає: у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення; у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу; у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

При цьому, за змістом вищевказаної норми закону, бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у нездійсненні певної процесуальної дії має місце у таких випадках: коли слідчий, дізнавач чи прокурор наділені обов`язком вчиняти певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом передбачено, що оскарженню в порядку ст. 303 КПК України підлягає не будь-яка бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, а лише та, яка полягає у нездійсненні певних процесуальних дій, строк виконання яких чітко визначений КПК України.

За положеннями кримінального процесуального закону процесуальні дії - це дії учасників кримінального провадження, які передбачені та регламентовані кримінальним процесуальним законодавством, спрямовані на збирання, перевірку або використання доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дії чи бездіяльність, що не підлягають оскарженню.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просив визнати бездіяльність уповноважених осіб Центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Згідно доводів поданої слідчому судді скарги, 26 квітня 2024 року Шевченківська окружна прокуратура надіслала його заяву про вчинення кримінального правопорушення з додатками до Центрального апарату ДБР. 09 травня 2024 року за рішенням суду Шевченківською окружною прокуратурою м. Києва було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000090. 21 червня 2024 року ним до Центрального апарату ДБР подано клопотання про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. 28 червня 2024 року заступник керівника відділу ГСУ Центрального апарату ДБР ОСОБА_7 повідомив про направлення матеріалів вказаного кримінального провадження до ТУ ДБР у м. Києві. Водночас ТУ ДБР повідомило його про відсутність в їх провадженні матеріалів кримінального провадження № 0000090. За рішенням Київського апеляційного суду у матеріалах провадження відсутні дані, які підтверджують, що проведення досудового розслідування визначено за ТУ ДБР у м. Києві. Дане рішення суду ним 13 січня 2025 року доведено до відома Центрального апарату ДБР, який в свою чергу знову направив лист, подібний попередньому, до ТУ ДБР у м. Києві. Також 16 січня 2025 року ним направлено до ТУ ДБР у м. Києві клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, на яке ніхто не відреагував. Таким чином, на думку ОСОБА_5 , Центральний апарат ДБР фактично відмовився наполягати на ТУ ДБР у м. Києві здійснити досудове розслідування кримінального правопорушення вчиненого співробітником цього самого ТУ ДБР у м. Києві.

А відтак, за вимогами та обставинами, викладеними у поданій до слідчого судді скарзі, вбачається, що предметом оскарження ОСОБА_5 не є бездіяльність уповноважених осіб Центрального апарату Державного бюро розслідувань, пов`язана із невчиненням процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений саме КПК України строк, у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таким чином висновок слідчого судді, що скарга ОСОБА_5 подана на бездіяльність слідчого, прокурора, дізнавача, яка не підлягає оскарженню, є обґрунтованим.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу й на те, що об`єктивних даних, які б вказували на здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000090 слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, чи Державного бюро розслідувань, у наданих ОСОБА_5 матеріалах не міститься, а ним самостійно здійснено поєднання дій Шевченківської окружної прокуратури щодо направлення нею ще 26 квітня 2024 року його заяви про вчинення кримінального правопорушення з додатками до Центрального апарату ДБР, із внесенням 09 травня 2024 року за рішенням суду Шевченківською окружною прокуратурою м. Києва відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000090 та спрямуванням Державним бюро розслідувань наступних звернень ОСОБА_5 , які надходили до Державного бюро розслідувань, до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, для розгляду в межах компетенції, згідно листів Державного бюро розслідувань від 28.06.2024 року №21125-24/10-2-04-0208260/24 та від 16.01.2025 року №П-426/10-2-04-01-555/25, в жодному з яких не вказано про направлення саме кримінального провадження № 0000090 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві. Аналогічним чином, як і відсутні дані, що Шевченківською окружною прокуратурою, після внесення 09 травня 2024 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090, матеріали вказаного кримінального провадження були направлені до будь-якого органу досудового розслідування, зокрема і до Державного бюро розслідувань.

Також слід зазначити, що, відповідно до вимог КПК України, вирішення питання про відмову у відкритті провадження за скаргою на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, дізнавача, здійснюється без повідомлення та участі особи, яка її подала.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчим суддею суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність Центрального апарату Державного бюро розслідувань, постановлено з дотриманням положень ст.ст. 303, 304 КПК України, а тому відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Центрального апарату Державного бюро розслідувань, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3