ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження № 0000164 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, Ківерцівського району, с. Озеро, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина України, українця, судимого: вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 05.02.2024 за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарня з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік; вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 14.08.2024 за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 04.10.2022 без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та в період часу з 04.10.2022 по 08.11.2023 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Щиро розкаявся у вчиненому злочині та просить суворо не карати.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3,4 ст. 349 КПК України, суд приходить до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідити дані у справі, що характеризують його особу.

Учасникам судового провадження розяснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем в умовах воєнного стану є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України.

Обставиною, що помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який хоча і є особою молодого віку, учасником бойових дій, однак має не зняті та не погашені судимості за вчинення умисних кримінальних правопорушень, відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та небажання стати на шлях виправлення, відсутність позитивних змін в його особистості й неготовність, небажання до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, стійку направленість на вчинення злочинів, а також беручи до уваги помякшуючу та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді позбавлення волі.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Оскільки після постановлення вироку Рожищенським районним судом Волинської області від 14.08.2024, котрий набрав законної сили 21.11.2024, встановлено, що ОСОБА_4 винуватий ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненими ним до постановлення вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 14.08.2024, тому суд призначає покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Суд не вбачає правових підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а також звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 14.08.2024, більш суворим, що призначено за цим вироком, визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 05.12.2024, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 14.08.2024 в період з 22.11.2023 по 05.12.2024.

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 05.02.2024 відносно ОСОБА_4 та цей вирок виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1