Справа № 274/8070/24
Провадження №1-кп/0274/860/24
ВИРОК
Іменем України
11.12.2024 м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноярськ російської федерації, громадянина України, освіта середня-спеціальна, працює в ПрАТ "Вентиляційні системи" дробильником, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_6 04.09.2024 у достовірно невстановлений слідством час але не пізніше ніж 16:10 год, перебуваючи в кімнаті квартири за адресою АДРЕСА_1 , відчинивши шафу, в шкатулці взяв банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 та у нього виник протиправний умисел, направлений на викрадення офіційного документа, а саме вищевказаної банківської картки, з метою її подальшого використання для викрадення грошових коштів, що знаходяться на відповідному банківському рахунку.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 у вказаний день, час та місці, усвідомлюючи те, що вказана банківська картка належить іншій особі, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову банківську картку AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 та яка згідно ст.1 Закону України «Про інформацію» п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1 п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, та надалі, розпорядився нею на власний розсуд, таким чином викрав її з корисливих мотивів.
Надалі ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, належної ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану введеного на території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, реалізуючи свій злочинний умисел, викрав грошові кошти належні ОСОБА_7 , що знаходились на банківському рахунку AT КБ «Приват Банк» за наступних обставин.
Так, 04.09.2024 о 18:23 год перебуваючи біля банкомата AT «Приват Банк» CAZH4561 за адресою: м. Бердичів, вул. Європейська, буд. №5/7, використовуючи раніше викрадену банківську картку AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 , ОСОБА_6 будучи обізнаним, шляхом введення PIN-коду, зняв грошові кошти в сумі 20 000 грн та розпорядився ними на власний розсуд.
Кримінальна відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , передбачена:
ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;
ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: таємне викрадення офіційного документа з корисливих мотивів.
11 жовтня 2024 між прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_6 , з участю захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному вище діянні.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_6 , а саме:
за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 року обмеження волі;
за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі;
на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Крім того, прокурор вважає за можливе та погоджується на застосування до ОСОБА_9 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам при наданні згоди потерпілим на укладення такої угоди.
Згідно ч.3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Прокурор в судовому засіданні підтримав угоду та просив суд її затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі. Підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та угоді. Обвинувачений вірно розуміє зміст обвинувачення, яке йому пред`явлено, і визнає себе винуватим саме у тих діях, що викладені у обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав угоду та просив суд затвердити її, призначивши покарання, узгоджене сторонами, застосувавши мінімальний іспитовий строк.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, крім того, подав до суду заяву, в якій надав згоду на затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим, просить розгляд справи проводити у його відсутності.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд враховує характеризуючи дані обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем роботи характеризується дисциплінованим та сумлінним працівником, неодружений, на спеціалізованому обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшує його покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, а також відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду від 11 жовтня 2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання:
за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік;
за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим обвинуваченому ОСОБА_6 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1