Справа № 314/4975/24
Провадження № 1-кс/314/1594/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000722 від 01 листопада 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Київ, українця, громадянина України, маючому повну загальну середню освіту, не одруженого, який утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що проходить військову службу у військовому званні «старший солдат» на посаді розвідника 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи військову службу у військовому званні «старший солдат», на посаді розвідника 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 01 листопада 2024 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, знаходячись на відкритій ділянці місцевості поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, що стався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та військовослужбовцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив службу у військовому званні «молодший сержант» на посаді командира 2 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, маючи умисел, спрямований на умисне вбивство, діючи умисно, з метою позбавлення життя останнього, тримаючи в руці ніж та усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, наніс потерпілому ОСОБА_7 не менше чотирьох ударів ножом в область грудної клітки зліва, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, з ушкодженням внутрішніх органів, масивну крововтрату, від яких ОСОБА_7 помер на місці, тим самим ОСОБА_4 умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд; з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи військову службу у військовому званні «старший солдат», на посаді розвідника 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 01 листопада 2024 року, приблизно о 15 годині 10 хвилин, знаходячись на відкритій ділянці місцевості поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, що стався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та військовослужбовцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив службу у військовому званні «молодший сержант» на посаді командира 2 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, маючи умисел, спрямований на умисне вбивство, діючи умисно, з метою позбавлення життя останнього, тримаючи в руці ніж та усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, наніс потерпілому ОСОБА_7 не менше чотирьох ударів ножом в область грудної клітки зліва, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, з ушкодженням внутрішніх органів, масивну крововтрату, від яких ОСОБА_7 помер на місці, тим самим ОСОБА_4 умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині.

01.11.2024 ОСОБА_4 повідомлено обґрунтовану підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що кваліфікується, як: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування встановлено наявність наступних ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 :

-переховуватися від органів досудового слідства та суду;

-незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, та може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі, чим перешкоджатиме встановленню істини у справ, так як існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на переконання суду, не забезпечать запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

У відповідності зі ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, дані про особу, приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного, оскільки інші види запобіжних заходів не забезпечать виконання обов`язків підозрюваним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено, а отже, суд приходить до висновку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 45 (сорок п`ять) днів.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 45 (сорок п`ять) днів.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 02 лютого 2025 року (включно).

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1

20.12.2024