490/192/25 16.01.2025
н/п 1-кс/490/398/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/192/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС СВ ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Макіївка, Донецької області, оперуповноваженого незаконного збройного формування т.зв. «Госсударственной службы безопасности в Херсонской области», зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 438 КК України, за наступних обставин.

Так, з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення зс рф, інших збройних формувань рф та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти рф та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією рф проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

В умовах міжнародного збройного конфлікту, майже вся територія Херсонської області з 24.02.2022 знаходилась під окупацією зс рф, у тому числі м. Херсон - з 01.03.2022 по 11.11.2022. На цей час окупованою залишається частина Херсонської області, яка знаходиться на лівобережжі річки Дніпро.

Відповідно до Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема, Україна та російська федерація (далі за текстом - Конвенція), сторони домовилися, що з особами, які не беруть активної участі в бойових діях, у тому числі з особами зі складу збройних сил, що склали зброю, а також із тими, хто «horsdecombat» унаслідок хвороби, поранення, затримання чи з будь-якої іншої причини, поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії.

Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб:

a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури;

b) захоплення заручників;

c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження;

d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні (стаття 3 Конвенції).

Відповідно до положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

У силу положень ст. 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Відповідно до ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом - Протокол І або Додатковий протокол І) передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 44 Додаткового протоколу І передбачено, що для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю.

Крім того, статтею 75 Додаткового протоколу І встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим згідно ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

а) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;

a.3) тілесні покарання;

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі;

e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

У квітні 2022 року (точний час та місце у ході досудового розслідування не встановлені) з метою силового супроводження зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, для придушення будь-яких проявів незгоди з політикою окупаційної влади та усунення перешкод у реалізації заздалегідь запланованих намірів на тимчасово окупованій території Херсонської області, у тому числі міста Херсон, з числа колишніх працівників правоохоронних органів України та представників інших військових формувань рф у порушення ст. ст. 17 і 65 Конституції України невстановленими особами створено не передбачене законами України збройне формування за аналогією зі спецслужбою російської федерації - «Федеральной службой безопасности», якій присвоєно назву «Государственная служба безопасности Херсонской области» (далі - «ГСБ Херсонской области»).

Основним місцем дислокації «ГСБ Херсонской области» визначено захоплену будівлю за адресою: м. Херсон, вул. Театральна, 18, а місцем для незаконного утримання громадян - підвальне приміщення офісної будівлі, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, 15, яку поєднали з основним місцем розташування шляхом руйнування паркану, що розділяв суміжні прибудинкові території вказаних будівель.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше червня 2022 року, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достовірно обізнаним про те, що між російською федерацією та Україною відбувається міжнародний збройний конфлікт, добровільно вступив на службу до незаконного збройного формування «ГСБ Херсонской области» на посаду «оперуповноваженого», де у складі з іншими особами з метою зміни меж території та державного кордону України, реалізуючи спільний план на придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, відокремлення Херсонської області від України та приєднання її територій до російської федерації, порушуючи ст. ст. 27, 32, 147 Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І, відшукували та затримували громадян України, у тому числі проукраїнських активістів, противників окупаційної влади, інших цивільних осіб, яких намагались видавати за військових або диверсантів, проводили позасудові репресії над ними, катували, окремих з них примушували надавати неправдиві покази про себе чи членів сім`ї щодо участі у диверсійно-розвідувальних групах, допомозі Збройним силам України.

ОСОБА_6 відкрито носив зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовим рф, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_6 , у вересні 2022 року спільно та за попередньою змовою зі співробітниками «ГСБ Херсонской области» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ще однією невстановленою досудовим розслідуванням особою, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягали у нелегальному ув`язненні та жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме катуванні, яке виразилось у завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) страждань незаконно утримуваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, 15.09.2022 приблизно о 14.00 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ще однією невстановленою досудовим розслідуванням особою, будучи озброєними вогнепальною автоматичною зброєю, з метою проведення обшуку прибули до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись на подвір`ї вказаного домоволодіння та помітивши потерпілого ОСОБА_9 , який зайшов у хвіртку, вказані особи наказали потерпілому зайти в будинок.

Діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановлена особа завели потерпілого в будинок в той час, як ОСОБА_6 залишився знадвору на території домоволодіння, з метою забезпечення безпеки інших співучасників злочину.

Після чого, перебуваючи в зазначеному будинку, ОСОБА_8 , демонструючи та направляючи вогнепальну зброю (пістолет) на потерпілого ОСОБА_9 наказав йому стати до стіни. В цей час ОСОБА_7 почав проводити обшук домоволодіння потерпілого з метою відшукання зброї, грошових коштів та золотих виробів.

У подальшому, не знайшовши бажаних речей, ОСОБА_7 , у присутності ОСОБА_8 та іншої невстановленої особи, маючи на меті вчинити насильницькі дії сексуального характеру стосовно ОСОБА_9 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 27 Конвенції та ст. 75(2) е (b) Додаткового протоколу І, усвідомлюючи, що останній є цивільною особою та буде підкорюватись будь-яким вимогам внаслідок погроз та обстановки, що склалася, демонструючи шомпол для чистки зброї, який він знайшов в сейфі потерпілого, наказав йому нагнутися та висловив погрозу зґвалтуванням, а саме анального проникнення вказаним предметом, чим спричинив ОСОБА_9 моральні страждання, тобто вчинив порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отримавши відмову від потерпілого виконати вказані дії, ОСОБА_8 , застосував до ОСОБА_9 фізичне насильство шляхом нанесення одного удару ногою по його нозі, від чого останній впав на підлогу. У подальшому ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_7 , одночасно нанесли потерпілому не менше двадцяти ударів кожен ногами в область тулубу та голови, чим порушили вимоги пункту 1 статті 27 (насильство) Конвенції.

Надалі ОСОБА_8 , тримаючи потерпілого за одяг руками, почав тягати його по підлозі та щонайменше чотири рази піднімав, ставлячи на ноги. Кожного разу, коли потерпілий підводився, ОСОБА_8 застосовував до нього фізичне насильство шляхом нанесення одного удару ногою по ногам потерпілого, від чого останній падав на підлогу.

Після закінчення обшуку будинку та прилеглої території, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановленою особою, порушуючи вимоги статті 147 (нелегальне ув`язнення) Конвенції затримали ОСОБА_9 , який участі у бойових діях не брав, тобто був цивільною особою, яка підпадає під захист ст. 4 Конвенції, котра не бере активної участі у бойових діях та опинилася в ході окупації під владою сторони конфлікту (російської федерації).

Відразу після затримання, з метою перевезення до місця нелегального ув`язнення, потерпілого помістили посередині на заднє сидіння автомобіля марки «Сітроєн» чорного кольору. Ліворуч від нього розмістився ОСОБА_6 , праворуч - невстановлена досудовим розслідуванням особа, попереду за кермо авто - ОСОБА_7 , на передньому пасажирському сидінні - ОСОБА_8 .

Під час руху автомобіля, з метою подолання у подальшому будь-якого опору з боку потерпілого, вказані особи почали погрожувати ОСОБА_9 знущаннями над його дружиною та сином, які залишились вдома, та застосували відносно останнього фізичне насильство. Зокрема, ОСОБА_6 спільно з іншою невстановленою особою, сидячи з обох боків відносно потерпілого, нанесли одночасно не менше двадцяти ударів кожен руками по тулубу та голові ОСОБА_9 . Після чого, без будь-яких пояснень, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , які сиділи на передніх сидіннях, нанесли почергово не менше десяти ударів кожен руками по голові потерпілого.

Зупинивши автомобіль у лісосмузі поблизу с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), вказані особи витягли ОСОБА_9 із салону авто та, замотавши його руки та ноги скочем, кинули на землю. З метою подолання будь-якого супротиву з боку потерпілого, останнього прижали ногами до землі, фіксуючи його тіло таким чином в одному положенні на декілька хвилин. Після цього, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановлена особа, використовуючи заздалегідь підготовлений спеціальний пристрій, діючи спільно та з єдиною метою, здійснили катування потерпілого ОСОБА_9 електрострумом, яке полягало в нанесенні фізичної шкоди за допомогою передачі електричного струму через дроти до пальців рук останнього, здійснюючи катування до поки він не вирвався зі скочу та не зірвав дроти, внаслідок чого ОСОБА_9 спричинено сильний фізичний біль.

Своїми діями ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановлена особа порушили вимоги статті 32 та 147 Конвенції (катування) та статтю 75(2)(a)(2) (катування) Додаткового протоколу І.

Після закінчення катування потерпілого перевезено та ув`язнено в одній із камер підвального приміщення захопленої будівлі за адресою: м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, 15 , де він утримувався в нелюдяних умовах до 22 жовтня 2022 року без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

Надалі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та інша невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою між собою, продовжили допит ОСОБА_9 , застосовуючи до нього фізичне насильство та катування.

Після завершення допиту та катування ОСОБА_7 повернув ОСОБА_9 до камери підвального приміщення.

У подальшому, впродовж наступних семи діб, приблизно до 22.09.2022, ОСОБА_7 кожного дня у різний час доби, знаходячись в одному з кабінетів захопленого приміщення за адресою: м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, 15, допитував ОСОБА_9 , застосовуючи до нього психологічне та фізичне насильство, яке полягало в імітуванні розстрілу та нанесенні тілесних ушкоджень руками, ногами та пластиковою трубкою по голові та тілу потерпілого.

22.10.2022 року невстановлені співробітники «ГСБ Херсонской области», примусово вивезли ОСОБА_9 з м. Херсона на узбіччя дороги поблизу невстановленого саду, який розташований в Херсонському районі Херсонської області, де останнього залишено з пакетом на голові, тобто звільнено з місця утримання.

У період ув`язнення ОСОБА_9 постійно утримували у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для тривалого перебування людини, а саме у підвальному приміщенні, без вікон та природнього освітлення, без опалення, з постійно увімкненим світлом або без такого, без будь-яких меблів, підлога не мала жодного додаткового покриття (бетон). Їжу та воду надавали в обмеженій кількості не більше одного разу на день або один раз на декілька днів, що викликало страждання від голоду. Будь-які засоби гігієни не надавались, заборонялось відвідувати вбиральні, що зумовлювало здійснення біологічних потреб безпосередньо у приміщенні для утримання. Потерпілий піддавався вербальним погрозам позбавлення життя або заподіяння тілесних ушкоджень, вимушено слухав страждання інших ув`язнених, які знаходились в сусідніх камерах. Тобто ОСОБА_9 перебував в умовах, які загрожували його життю та здоров`ю, але він не мав можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші невстановлені військові рф порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

Отже, співробітник «ГСБ в Херсонской области» ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягало у жорстокому поводженні з цивільним населенням, яке виразилось у завданні сильних фізичних (побоїв і тілесних ушкоджень) страждань нелегально ув`язненому ОСОБА_9 з метою отримання інформації, яка його цікавила, тобто у катуванні останнього, а також в утриманні потерпілого в камері непристосованій до тривалого перебування осіб, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяне поводження); та вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що полягало у нелегальному ув`язненні цивільної особи, котра перебуває під захистом, чим порушив ст. ст. 27 (заборона насильства), 32 (катування), 147 (нелегальне ув`язнення, катування та нелюдяне поводження) Конвенції та ст. 75 Додаткового протоколу І (катування).

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, як жорстоке поводження з цивільним населенням та інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 вчинено особливо тяжкий злочин, максимальна санкція за яке передбачає позбавлення волі від восьми до дванадцяти років, з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може й надалі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі, наразі підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду на тимчасово окупованій території Донецької області та в ході виконання своїх службових обов`язків вільно пересувається окупованими рф територіями України, звідки має можливість безперешкодно потрапити до території країни-агресора РФ, у тому числі з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, крім того зважаючи на те, що він є громадянином України, тобто можливо має близьких та знайомих серед мешканців підконтрольних Україні територій, може за допомогою погроз застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на свідків, потерпілих чи їх родичів, враховуючи, що деякі потерпілі раніше затримувались на території м. Херсон та Херсонської області, деякі і на цей час утримуються в місцях несвободи на тимчасово окупованій території Херсонської та Донецької областей, разом з тим підозрюваний має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, оскільки він є оперативним співробітником «оперуповноваженим» т.зв. «ГСБ в Херсонській області, сфера діяльності яких розповсюджуються на окуповані території Херсонської області, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав у ньому викладених, просила про його задоволення.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

24.12.2024 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України, про що у загально державному засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено відповідне повідомленняв порядку ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України.

Вказаний факт підтверджений прокурором у судовому засіданні документально.

Підозрюваний ОСОБА_6 , будучи викликаним до органу досудового розслідування шляхом публікацій в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на веб-сайті Офісу Генерального прокурора повісток про виклик на 01, 02, 03 січня 2025 року до слідчого не з`явився, не повідомивши про причини неявки, що в тому числі свідчить про переховування від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

У зв`язку з неприбуттям підозрюваного ОСОБА_6 на неодноразові виклики до органу досудового розслідування, переховуванням з метою ухилення від кримінальної відповідальності, постановою слідчого від 06.01.2025 р. ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Матеріалами клопотання підтверджується, що на даний час ОСОБА_6 проживає та перебуває на території м. Маріуполь Донецької, що є тимчасово окупованою територією України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000008 від 09.01.2025 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, триває.

Згідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний в тому числі прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

За правилами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених п.п.6,7ст. 176 КПК України.

Ст. 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

В ч. 1 ст. 135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У судовому засіданні встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто вручено не було, оскільки останній перебуває на даний час на непідконтрольній території України.

На виклики слідчого підозрюваний не з`явився, не повідомляючи про причини неявки, що свідчить про його ухилення від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення йому повідомлення про підозру у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України, підтверджується даними:

-протоколу огляду від 17.11.2022 офісних приміщень будівлі за адресою: АДРЕСА_5 в ході якого виявлено службові документи щодо організації та функціонування т.зв. «Государственной службы безопасности Херсонской области» та її представників;

-протоколів оглядів приміщень будівлі за адресою: м. Херсон, вул. П. Орлика, буд. 15, у ході яких виявлено місця незаконного тримання громадян - камери, облаштоване місце для незаконного утримання громадян - катівню, предмети, які використовувались для биття, нанесення тілесних ушкоджень незаконно утримуваним громадянам, службові документи щодо організації та функціонування т.зв. «Государственной службы безопасности Херсонской области», у тому числі службові посвідчення представників даного незаконного збройного формування, документи потерпілих, медичні та банківсько-кредитні документи військових рф, за якими останніх можливо ідентифікувати, тощо;

-протоколів оглядів приміщень будівлі Господарського суду Херсонської області за адресою: м. Херсон, вул. Театральна, 18 в ході якого виявлено службові документи щодо організації та функціонування т.зв. «Государственной службы безопасности Херсонской области»;

-протоколів допиту та слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 , як особу, яку незаконно затримували та незаконно утримували в будівлі за адресою: м. Херсон, вул. П. Орлика, буд. 15.

-протоколу проведення впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 який впізнав співробітника незаконного збройного формування т.зв. «Государственной службы безопасности Херсонской области» ОСОБА_8 , 1977 року народження, як особу, яка була присутня при незаконному затриманні та обшуку за місцем проживання останнього, а також як особу яка вчиняла фізичне насильство відносно нього, яке полягало у нелюдському поводженні, яке виразилось в заподіянні фізичного болю;

-проведено протоколів допитів потерпілого ОСОБА_11 від 21.01.2023, 17.12.2024 як особу, яку незаконно затримували та незаконно утримували в будівлі за адресою: м. Херсон, вул. П. Орлика, буд. 15 , який зазначив, що 15.09.2022 року до сусідньої камери підвального приміщення ув`язнили громадянина ОСОБА_9 , який був звільнений 22.10.2022 року разом з потерпілим та іншими ув`язненими особами;

-протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 17.12.2024 р., яка повідомила, що 15.09.2022 року до будинку за місцем її проживання увірвались невідомі чотири (4) особи, які провели обшук у будинку та затримали і вивезли в невідомому напрямку її чоловіка ОСОБА_9 .. Після його зникнення, чоловік вийшов на зв`язок 22.10.2022 року.

-проведено протоколів допитів свідка ОСОБА_13 від 28.08.2023, 13.11.2024, яка повідомила, що ранком 17.07.2022 року вона перебувала на подвір`ї будинку АДРЕСА_6 , та в цей час до неї підійшов невідомий чоловік, який запросив її на допит, з метою урегулювання терміну утримання її чоловіка, якого невідомі особи затримали 12.08.2022 року. Також, 18.07.2022 свідок з`явилась на допит за адресою: м. Херсон, вул. Пилипа Орлика, 15 , у ході якого до особи яка запрошувала на допит свідка, звертались за позивним «ОСОБА_17»;

-протоколу проведення впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 17.12.2024, яка впізнала співробітника незаконного збройного формування т.зв. «Государственной службы безопасности Херсонской области» ОСОБА_8 , 1977 року народження, як особу, яка запрошувала свідка на допит, та до якої підчас допиту звертались за позивним «ОСОБА_17»;

-протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 31.05.2024, а саме зняття інформації з електронних інформаційних систем без відома їх власника, володільця або утримувача, а також отримання відомостей, що містяться в електронних інформаційних системах на яких обробляється та зберігається інформація з використанням месенджеру «Telegram»,який містить листування осіб, який користується мобільним терміналом з абонентським номером НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_14 ,1970 року народження та особа яка записана в телефонній книзі «ОСОБА_18», де виявлено листування з останнім, документи, фото матеріали, які підтверджують причетність ОСОБА_8 та інших осіб до діяльності нзф «Государственной службы безопасности Херсонской области»;

-протоколу тимчасового доступу до речей і документів у Південному МРУ АТ КБ «Приватбанк»( на підставі ухвали слідчого судді н/п 1 - кс/490/4550/2024 від 28.11.2024, у ході якого виявлено завірені копі/ сторінок паспорта громадянина України ОСОБА_8 , 1977 року народження;

-протоколу огляду від 18.10.2024 сторінки «Іnstagram» за електронним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 , який згідно наявних матеріалів провадження, використовується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під іменем « ОСОБА_15 ». На вказаній сторінці містяться фотознімки особи чоловічої статі схожої на ОСОБА_8 , у поліцейські формі зв зброєю в руках, зображення документу під назвою «Удостоверение пенсионера МВД России»;

-протоколу огляду від 18.10.2024 сторінки « Миротворець » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 , на якому міститься інформація та відомості про особу на ім`я ОСОБА_8 , та зазначено, що вказана особа - є співробітником окупаційних структур т.зв. «ГСБ Херсонської області», у званні майор, з позивним «ОСОБА_17»;

-протоколу огляду від 15.10.2024 електронного посилання : ІНФОРМАЦІЯ_7 , який містить інформацію про так зване «Отделение полиции №1 - поселок Азовское Министерства внутренних дел по республике Крым РФ», посилання також місять фотознімок особи чоловічої статі схожої на ОСОБА_8 з зазначенням його посади;

-протоколу огляду від 21.10.2024 на веб-сайті «Миротворець» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 , з заголовком : « ІНФОРМАЦІЯ_12» на якому міститься інформація про нагородження « медалью орденом за заслуги перед Херсонской областью» ОСОБА_8 та відомості про особу на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував у військовому званні - майор, на посаді спеціаліста «отдела специальных операций». Також, до публікації прикріплено фото особи чоловічої статі, схожої на ОСОБА_8

-протоколу огляду від 21.10.2024 електронного посилання : ІНФОРМАЦІЯ_9 , який містить інформацію про так зване «Отделение полиции №1 - поселок Азовское Министерства внутренних дел по республике Крым РФ», посилання також місять фотознімок особи чоловічої статі схожої на ОСОБА_8 з зазначенням його посади.

-Протоколу огляду від 02.01.2025 безкоштовної служба електронної пошти від американської компанії Google «Proton mail» (https://www.mail.me/u/0/inbox), а саме листування між «ІНФОРМАЦІЯ_13» та « ІНФОРМАЦІЯ_10 », де зафаксовано, що 24.12.2024 о 16:22 на пошту з ідентифікатором « ІНФОРМАЦІЯ_10 », відправлено повідомлення із заголовком «Повідомлення про підозру та виклик ОСОБА_8 » з текстом та підкріпленим двома текстовими файлами до повідомлення.

- відповіді ГВКР ІНФОРМАЦІЯ_11 на доручення слідчого в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України №71/22/1/109-1124 від 10.02.2023, якою ідентифіковано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з числа представників т.зв. «Государственной службой безопасности Херсонской области», його позивний, посада в системі зазначеного не передбаченого законом збройного формування, установчі відомості.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність даних для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттями.

Досліджені у судовому засіданні дані є достатньо вагомими у своїй сукупності для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України.

Матеріали кримінального провадження також містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкцією за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у тому числі проти основ національної безпеки України, зважаючи на те, що він є громадянином України, має близьких та знайомих серед мешканців підконтрольних Україні територій, може за допомогою погроз застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на свідків, потерпілих чи їх родичів, враховуючи, що деякі потерпілі раніше затримувались на території м. Херсон та Херсонської області, деякі і на цей час утримуються в місцях несвободи на тимчасово окупованій території Херсонської області) з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них, крім того має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, оскільки він є оперативним співробітником т.зв. «ГСБ в Херсонській області», сфера діяльності яких розповсюджуються на окуповані території Херсонської області.

Підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся за викликами до слідчого.

Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що існують ризики переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.438 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні найбільш суспільно небезпечного злочину, характеру та способу ймовірно вчиненого кримінального правопорушення проти держави Україна, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до положень ст.ст. 183,193,194 КПК України, згідно з якими при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається та у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу вирішуватиметься остаточно вже після його затримання та доставки до суду, тому строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, триває до його затримання та доставки до суду і не обмежується строком, встановленим ч.1 ст. 197 КПК України, підозрюваному ОСОБА_6 відносно якого необхідно обрати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу, розмір застави слідчим суддею не визначається.

Обставини, визначені ч. 2 ст. 183 КПК України, які б унеможливлювали застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , відсутні.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Обрати підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 438 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення строку дії такого запобіжного заходу та розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1