Справа № 569/1682/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді

ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000029 від 12.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, Харківської області, громадянки України, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , заміжньої, на утриманні якої перебувають двоє неповнолітніх дітей, не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2024 року, о 14 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Рівне, по вул. Відінська, 35, знаходячись в коридорі загального користування гуртожитку Рівненського автотранспортного коледжу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень, умисно нанесла їй один удар долонею правої руки в обличчя, а саме в область лівої щоки, та по одному удару дерев`яною шваброю в область ключиці з лівої сторони, та внутрішньої поверхні берда лівої ноги, внаслідок чого спричинила потерпілій такі тілесні ушкодження: крововилив на передній поверхні грудної клітки зліва та крововилив на передньо-внутрішній поверхні середньої третини лівого стегна, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку визнала повністю, підтвердила вчинення нею кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, у скоєному розкаялася. Просила судовий розгляд проводити за спрощеною процедурою, передбаченою ч.3 ст. 349 КПК України, при цьому вказала, що зміст та наслідки вказаної процедури їй роз`яснені та є зрозумілими. Просила призначити мінімальне покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що претензій до ОСОБА_4 немає. Просила судовий розгляд проводити за спрощеною процедурою, передбаченою

ч.3 ст. 349 КПК України, при цьому зазначила, що зміст та наслідки вказаної процедури їй роз`яснені та є зрозумілими. Покарання обвинуваченій просила призначити максимальне.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у скоєнні кримінального проступку, підтвердивши викладене в обвинувальному акті та фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`ясниши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченої. Обвинуваченій роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та її мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку доведена повністю, як визнанням вини обвинуваченої, так і показаннями, наданими в судовому засіданні, які повністю узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, і її дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального проступку, тяжкості наслідків, що настали.

За положеннями ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, її відношення до скоєного, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, за який передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

ОСОБА_4 заміжня, раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, звертається за медичною допомогою до лікаря-нарколога КП "РОЦПЗН" діагноз-психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин, перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, які передбачені ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченої в ході судового розгляду не встановлено.

З урахуванням наведеного та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_4 , беручи до уваги дані, що її характеризують, враховуючи обставини та мотиви вчиненого кримінального проступку, думки потерпілої та прокурора, суд вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 125 КК України в виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нового кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. 125 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 373, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п`ятсот десять) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області з урахуванням вимог

ч.2 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченій, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1