Справа № 592/1997/25
Провадження № 1-в/592/126/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми клопотання начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» про приведення вироків засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до нового закону,

встановив:

До Ковпаківського районного суду міста Суми надійшло клопотання начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» про приведення вироку засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме вироку Ямпільського районного суду Сумської області від 26.05.2020, вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.10.2020 у відповідність до нового закону.

У судовому засіданні представник державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» клопотання підтримав та просив задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 клопотання установи підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, якщо матеріальна шкода за вчинення крадіжки менше ніж два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день її скоєння, то ці епізоди крадіжок не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями

Заслухавши думку представника установи виконання покарань, засудженого та прокурора, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 26.05.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.10.2020 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 26.05.2020, більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Водночас, Верховна Рада України 18.07.2024 ухвалила Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09.08.2024.

Відповідно до Закону №3886-ІХ стаття 51 КУпАП була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) в тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За приписами ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, внесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Зважаючи на викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум, в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Тобто, два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2018 ця сума становила 1762 грн.

Як вбачається з вироку Ямпільського районного суду Сумської області від 26.05.2020, ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди за вчинення крадіжки на суму, що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки.

Так, діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 26.05.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

З вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.10.2020, ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди за вчинення крадіжки на суму, що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки.

Діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.10.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_4 є засудженим за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, останній підлягає звільненню від призначеного судом покарання.

Відтак клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Клопотання начальника державної установи «Сумська виправна колонія (№116)» про приведення вироків засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до нового закону задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 26.05.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16.10.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Сумського апеляційного суду, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії судового рішення через Ковпаківський районний суд міста Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1