Справа № 156/139/25
Провадження № 1-кп/156/57/25
ВИРОК

Іменем України

28 лютого 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора (у режимі відеоконференції) - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000032 від 18.01.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мишів Іваничівського району Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні (солдат), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Влітку 2023 року, точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на бойовому завданні в населеному пункті Вовчанськ Харківської області, у достовірно невстановленому досудовим слідством місці, знайшов багнет-ніж в піхвах, який залишив собі та, утримуючи при собі, у невстановлений досудовим розслідуванням час перевіз у село Древині, де зберігав у будинку за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

У подальшому, близько 18 години 40 хвилин 17 січня 2025 року ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх діянь та бажаючи їх настання, всупереч вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, взявши вказаний багнет-ніж у піхвах, який виготовлений промисловим способом, є клинковою холодною зброєю, військовим (бойовим) багнет-ножем мод.1 7,62 мм. автомата системи Калашникова (АКМ і АКМС), та не маючи передбаченого законом дозволу, переносив при собі по вулиці Шкільна у с. Древині, Володимирського району Волинської області до 18 години 40 хвилин 17.01.2025, тобто до моменту виявлення та вилучення вищевказаного ножа працівниками поліції в ході огляду місця події.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, визнав себе винуватим, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Прокурор просив застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді двох років обмеження волі, та не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши зміст ч.3 ст.349 КПК України, та, оскільки, проти такого розгляду сторони кримінального провадження не заперечували, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. Так, обвинувачений давав чіткі та послідовні показання стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб його вчинення. Надані обвинуваченим покази повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України, як носіння, виготовлення, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжкого злочину, особу обвинуваченого, який є громадянином України, з середньою освітою, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у військовому званні (солдат), за місцем служби характеризується посередньо, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, оскільки обвинувачений дійсно, відверто зробив висновок щодо скоєного ним протиправного діяння, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Призначення відповідного покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області 22.01.2025 в рамках кримінального провадження, підлягає скасуванню.

Судові витрати у справі, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/103-25/757-ХЗ від 22.01.2025 у сумі 2387,70 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід не застосовувався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369-378 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та покласти на нього обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації до цього органу.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 22.01.2025 в рамках даного кримінального провадження - скасувати.

Речові докази:

- оптичний диск з відеозаписами з нагрудних боді-камер поліцейських СРПП ВПД №1 (сел. Іваничі), на яких зафіксовано обставини виявлення багнет-ножа у ОСОБА_4 - залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

- багнет-ніж з піхвами до нього, який поміщено до полімерного пакету експертної служби МВС №5782856 та передано на зберігання в кімнату речових доказів ВП №1 м. Нововолинськ Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області - знищити

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані із залученням експерта у розмірі 2387,70 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Іваничівський районний суд Волинської області.

Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1