Справа № 711/8468/24
Номер провадження 1-кп/711/228/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002938 від 11.09.2024, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області міста Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, вдівця, офіційно не працевлаштованого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не є депутатом, учасником АТО (ООС), бойових дій, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Луцьк, Волинської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікарів психіатра не перебуває, не є депутатом, учасником АТО (ООС), бойових дій, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2024 близько 13 години 10 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за №469/2024, з 23.07.2024 строком на 90 діб, перебуваючи неподалік кав`ярні, що знаходиться по бульвару Шевченка, 305 в м. Черкаси, побачивши, що у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , випав з рук мобільний телефон марки «TECNO POP 2s Pro 2/32 GB» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-24/13173-ТВ від 18.09.2024 становить 1 795 гривень 67 копійок, підняв вказаний телефон з тротуару та привласнив собі, тим самим відкрито заволодівши майном ОСОБА_8 .

Після чого, з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1 795 гривень 67 копійок.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України - відкрите викладення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що 11.09.2024 приблизно о 13 год. 10 хв. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , перебував неподалік від зупинки громадського транспорту, що знаходиться по бульвару Шевченка, 305 в м. Черкаси, де у останніх виник конфлікт з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В цей час у ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 11.09.2024, приблизно о 13 год. 10 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, перебуваючи на вказаній зупинці громадського транспорту, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, бажаючи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, ігноруючи елементарні норми і правила поведінки в суспільстві, почали нецензурно висловлюватись в адресу ОСОБА_8 , застосували стосовно нього стійку агресивну поведінку, демонструючи в громадському місці готовність нанести останньому тілесні ушкодження. Реалізуючи спільний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_9 , за допомогою металевого стільця, котрий в процесі конфлікту взяв у закладі громадського харчування, та тримав у правій руці, наніс ОСОБА_8 1 удар в область лівого плеча, 1 удар в область потиличної ділянки, 1 удар в ліву частину тулуба, та 1 удар кулаком правої руки в область щелепи зліва, чим заподіяв потерпілому відповідно до висновка експерта №02-01/855 від 16.09.2024 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та саден м`яких тканин обличчя та голови, лівої верхньої кінцівки, грудної клітки, лівої нижньої кінцівки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

11.09.2024 приблизно о 13 год. 10 хв. ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_6 , перебував неподалік від зупинки громадського транспорту, що знаходиться по бульвару Шевченка, 305 в м. Черкаси, де у останніх виник конфлікт з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. В цей час у ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 11.09.2024, приблизно о 13 год. 10 хв., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, перебуваючи на вказаній зупинці громадського транспорту, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, бажаючи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, діючи умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, ігноруючи елементарні норми і правила поведінки в суспільстві, почали нецензурно висловлюватись в адресу ОСОБА_8 , застосували стосовно нього стійку агресивну поведінку, демонструючи в громадському місці готовність нанести останньому тілесні ушкодження. Реалізуючи спільний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_9 , за допомогою металевого стільця, котрий в процесі конфлікту взяв у закладі громадського харчування, та тримав у правій руці, наніс ОСОБА_8 1 удар в область лівого плеча, 1 удар в область потиличної ділянки, 1 удар в ліву частину тулуба, та 1 удар кулаком правої руки в область щелепи зліва, чим заподіяв потерпілому відповідно до висновка експерта №02-01/855 від 16.09.2024 тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та саден м`яких тканин обличчя та голови, лівої верхньої кінцівки, грудної клітки, лівої нижньої кінцівки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.4 ст.186 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він знає, що в Україні воєнний стан. 11.09.2024 близько 13 години 10 хвилин, він, перебував неподалік кав`ярні, та побачив що у потерпілого випав з рук мобільний телефон. Він підняв той телефон та забрав собі. 11.09.2024 приблизно о 13 год. 10 хв. він спільно з ОСОБА_7 , перебував біля зупинки, що знаходиться по бульвару Шевченка, 305, де у них виник конфлікт з потерпілим. Він з ОСОБА_7 нецензурно ображали потерпілого, погрожували застосувати фізичну силу. ОСОБА_9 , тримав в руці металевий стілець та наніс декілька ударів потерпілому.

Просив врахувати його життєві обставини, а саме те, що на його утриманні перебуває батько похилого віку. Крім нього у батька дітей більше нема, а дружина, його мати, вже десятки років живе за кордоном та не цікавиться їхнім життям. Він офіційно не працює, у зв`язку з поганим станом здоров`я, так як має декілька тяжких хронічних захворювань, але неофіційно підробляє, щоб допомогти своєму батькові та робить внески на користь ЗСУ.

У скоєному щиро кається, та засуджує свої дії. Усвідомлює протиправність своїх дій, усвідомлює негативні наслідки для себе. Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. У скоєному щиро розкаявся. Готовий нести відповідальність за свої злочини, але просить не позбавляти його свободи, надати шанс для виправлення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він знає, що в Україні воєнний стан. 11.09.2024 приблизно о 13 год. 10 хв. він спільно з ОСОБА_6 , були біля зупинки, що знаходиться по бульвару Шевченка, 305, де у них стався конфлікт з потерпілим. Він спільно з ОСОБА_6 почали нецензурно ображати потерпілого та погрожувати йому застосувати силу. Він взяв у кофейні металевий стілець, тримаючи у правій руці, та наніс потерпілому декілька ударів.

У скоєному щиро кається, та засуджує свої дії. Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Готовий нести відповідальність за свій злочин, але просить не позбавляти його свободи, надати шанс для виправлення.

Від потерпілого ОСОБА_8 , до суду надана заява про проведення судових засідань без його участі.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленого потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинувачених та не знайшов підстав вважати, що обвинуваченні себе оговорюють або в інший спосіб викривлюють визнані ними у судовому засіданні обставини, чи визнають під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчинених діянь, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених, покази яких є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України, які виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану та вірно кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України, які виразилися в грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

Також суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за .2 ст.296 КК України, які виразилися в грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.2 ст.296 КК України, які відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину та нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується за місцем проживання з позитивної сторони, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, має на утриманні батька похилого віку 1952 року народження, не є особою з інвалідністю, але має тяжкі хронічні захворювання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, заподіяна потерпілому шкода усунена, шляхом повернення майна.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Про цю обставину, на думку суду, свідчать показання ОСОБА_6 , які не спростовані стороною обвинувачення, зокрема, що він визнав вину, щиро покаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, також позицією потерпілого, який не просив призначити сурове покарання, пов`язане з позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Також суд враховує, що активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини. Також у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він співпрацював з органами досудового розслідування, що не спростовано стороною обвинувачення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, згідно якої - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає наявність на утриманні обвинуваченого його батька похилого віку, який потребує сторонньої допомоги, наявність тяжких, хронічних захворювань, які потребують постійного лікування та контролю, та з власного підробітку перерахування на рахунок Збройних Сил України грошові кошти в сумі 500 грн., що підтверджується наданими суду доказами.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також суспільну небезпеку злочинних діянь та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінальних правопорушень, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав правдиві свідчення про обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, які повністю викривають його у вчинені кримінальних правопорушень, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні неодноразово вибачався за вчинене, а також враховуючи позицію потерпілого, якому заподіяна шкода усунена, шляхом повернення майна, та який не наполягав на суворому покаранні, що свідчить про його щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своєї рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, вищенаведені обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України та являються підставою для застосування ст. 69 КК України.

З урахуванням наведеного, враховуючи дані про особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти, призначивши йому основне покарання за ч. 4 ст. 186 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України.

Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_6 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, враховуючи позитивну характеристику ОСОБА_6 , відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні батька похилого віку, який потребує сторонньої допомоги, наявність тяжких, хронічних захворювань, які потребують постійного лікування та контролю, та з власного підробітку перерахував на рахунок Збройних Сил України грошові кошти, та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1, ч.3 ст. 76 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризуючи дані суду не надано, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, заподіяна потерпілому шкода усунена, шляхом повернення майна.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Про цю обставину, на думку суду, свідчать показання ОСОБА_7 , які не спростовані стороною обвинувачення, зокрема, що він визнав вину, щиро покаявся у вчиненому злочині та активно сприяв розкриттю злочину, також позицією потерпілого, який не просив призначити сурове покарання, пов`язане з позбавлення волі.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Також суд враховує, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини. Також у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він співпрацював з органами досудового розслідування, що не спростовано стороною обвинувачення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також суспільну небезпеку злочинних діянь та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі.

Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав правдиві свідчення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які повністю викривають його у вчиненого кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні неодноразово вибачався за вчинене, а також враховуючи позицію потерпілого, якому заподіяна шкода усунена, шляхом повернення майна, та який не наполягав на суворому покаранні, що свідчить про його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти, призначивши йому основне покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі.

Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_7 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставин, що пом`якшує покарання, та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1, ч.3 ст. 76 КК України.

Призначення ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

У даному кримінальному провадженні ухвалами слідчих суддів Соснівського районного суду м. Черкаси щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були обрані запобіжні заходи у виді домашнього арешту, які на час постановлення вироку закінчився. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про продовження обвинуваченим обраного запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав передбачених ст.ст.177, 178 КПК України для продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.09.2024, накладений арешт на тимчасово вилучене майно за адресою: м.Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 305, а саме на: змиви зі стільця, пластиковий пістолет чорного кольору, дві жерстяні банки із написом «BRONX», два скельця чорного кольору від окулярів.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.09.2024 накладений арешт на вилучене в ході обшуку ОСОБА_6 , а саме на: мобільний телефон «Techno RA8» IMEI1: НОМЕР_1 , футболку чорного кольору, мобільний телефон чорного кольору, мобільний телефон ZTE IMEI1: НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2024 накладений арешт на вилучене в ході обшуку ОСОБА_7 , а саме на: футболку сірого кольору «Adidas» розмір XL, шорти синього кольору «Adidas», кросівки «Nake» розмір 45 фіолетового кольору, нагрудну сумка «Levis».

Із змісту ухвал встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, арешт з метою забезпечення цивільного позову не накладався і таке клопотання до суду не надходило, тому є всі підстави для скасування арештів на майно.

Цивільний позов у встановленому законом порядку в даному кримінальному провадженні представником потерпілого не заявлений, що не позбавляє права останнього відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Долю інших речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню в порядку статей 118-124 КПК України, а саме вони підлягають стягненню в дохід держави з обвинувачених у рівних долях, оскільки витрачені на доведення їх винуватості.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 174, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст.186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч.2 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, стосовно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.09.2024 на тимчасово вилучене майно за адресою: АДРЕСА_4 , а самена: змиви зі стільця, пластиковий пістолет чорного кольору, дві жерстяні банки із написом «BRONX», два скельця чорного кольору від окулярів.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.09.2024 на вилучене майно в ході обшуку ОСОБА_6 , а саме на: мобільний телефон «Techno RA8» IMEI1: НОМЕР_1 , футболку чорного кольору, мобільний телефон чорного кольору, мобільний телефон ZTE IMEI1: НОМЕР_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2024 на вилучене майно в ході обшуку ОСОБА_7 , а саме на: футболку сірого кольору «Adidas» розмір XL, шорти синього кольору «Adidas», кросівки «Nake» розмір 45 фіолетового кольору, нагрудну сумка «Levis».

Речові докази по кримінальному провадженню:

-мобільний телефон «Techno RA8» IMEIl: НОМЕР_1 , який упаковано до сейф-пакету CRI1178187, та передано до камери речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області, м. Черкаси, повернути власнику, потерпілому ОСОБА_8 ;

- футболку чорного кольору, шорти джинсові блакитного кольору та кросівки червоного кольору, які упаковано до сейф-пакету QYH0008362; - мобільний телефон чорного кольору, який упаковано до сейф-пакету CRI1178211; - мобільний телефон ZTE IMEIl: НОМЕР_2 , який упаковано до сейф-пакету CRI1178210, та передано до камери речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області, м. Черкаси, повернути власнику, ОСОБА_6 ;

- футболку сірого кольору «Adidas», шорти синього кольору та кросівки фіолетового кольору, 45 розміру, нагрудну сумка «Levis», які упаковано до сейф-пакету QYH0008363, які передано до камери речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області, м. Черкаси, повернути власнику, ОСОБА_7 ;

- пластиковий пістолет чорного кольору, який упаковано до сейф-пакету WAR 1357870; - дві жерстяні банки із написом «BRONX», які упаковано до сейф-пакету WAR 1357874; два скельця чорного кольору від окулярів, які упаковано до сейф-пакету CRI 1178209, які передано до камери речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області, знищити;

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертизи: №СЕ-19/124-24/13173-ТВ від 18.09.2024 1 514 грн 56 коп., стягнути в дохід держави у рівних долях, а саме по 757 гривень 28 копійок з ОСОБА_6 та з ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1