Провадження №1-кс/463/9800/24
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

12 грудня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мостиська, Львівської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави з урахуванням наданих прокурором в судовому засіданні уточнень у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України у викраденні іншого військового майна військовослужбовцем за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану, за обставин викладених у письмовому повідомленні про підозру, яке долучено до матеріалів справи.

Зокрема, ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він будучи активним учасником групи осіб, за попередньою змовою, здійснював наступне: маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, які діяли за попередньою змовою, отримував від підполковника ОСОБА_8 і свого керівника ОСОБА_9 інформацію про час і місце вчинення злочину; отримував від них інформацію про обсяг пально-мастильних матеріалів, які необхідно вивезти з території складу військової частини НОМЕР_1 ; отримував від ОСОБА_9 вказівки щодо розподілу викраденого пального; здійснював зливання пального з цистерн і завантаження пального в цивільні автомобілі, якими користувався він і ОСОБА_10 під час вивезення пального з території військової частини, на виконання вказівок ОСОБА_9 здійснював конспіративне вивезення викраденого пального з території військової частини НОМЕР_1 до громадянина ОСОБА_11 на території Яворівського району з метою подальшого зберігання і реалізації палива ОСОБА_11 , брав участь у вчиненні злочину шляхом особистої реалізації викрадених паливно-мастильних матеріалів цивільній сторонній особі, тобто виконував наступні дії.

Зокрема, військовослужбовець ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб за попередньою змовою, на виконання плану і наказу керівника підполковника ОСОБА_8 щодо вивезення і викрадення пального, 09.10.2024 о 17 год. 57 хв., керуючи цивільним транспортним засобом «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер « НОМЕР_2 », здійснив заїзд у бокс на території складу паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , за адресою: військове містечко № НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 , з метою завантаження автомобіля викраденим пальним і вивезення його з території військової частини для подальшої реалізації.

Також, ОСОБА_5 , маючи доступ до пального на складі військової частини НОМЕР_1 , який йому забезпечив підполковник ОСОБА_8 , виконав вказівку свого безпосереднього керівника ОСОБА_9 і 13.07.2024, у невстановлений час досудовим розслідуванням, вивіз з території складу військової частини НОМЕР_1 1100 літрів пального, з яких у подальшому розподілив по 800, 200 і 100 для різних людей, у тому числі для ОСОБА_11 для зберігання і реалізації.

Таким чином, ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, виконав незаконний наказ підполковника ОСОБА_8 і вказівку свого безпосереднього керівника ОСОБА_9 , і 13.07.2024 вивіз пальне з території військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим вчинив 13.07.2024 викрадення військового майна, а саме пального у кількості 1100 літрів вартістю 37521 грн. 00 коп., за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_5 , маючи доступ до пального на складі військової частини НОМЕР_1 , який йому забезпечив підполковник ОСОБА_8 , виконав вказівку свого безпосереднього керівника ОСОБА_9 і 16.07.2024, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, вивіз своїм цивільним автомобілем 1300 літрів палива зі складу військової частини НОМЕР_1 у заздалегідь заготовлене місце, на земельну ділянку громадянина ОСОБА_11 в районі озера і АДРЕСА_3 , де злив 1290 літрів палива для зберігання і реалізації громадянином ОСОБА_11 , а також, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , залишив собі 10 літрів із викрадених 1300 літрів палива, тим самим вчинив викрадення військового майна, а саме палива у кількості 1300 літрів палива вартістю 44564 грн. 00 коп., за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свої противоправні дії, ОСОБА_5 , 13.07.2024, о 09 годині, під час телефонної розмови із підполковником ОСОБА_8 , надав йому інформацію, що він і солдат ОСОБА_10 зробили протягом липня 2024 року 20 транспортувань викраденого пального з території складу військової частини НОМЕР_1 до громадянина ОСОБА_11 для подальшого зберігання і реалізації, і на виконання наказу підполковника ОСОБА_8 , ОСОБА_5 здійснив ще одне транспортування викраденого палива з території військової частини на земельну ділянку громадянина ОСОБА_11 в районі озера і с. Чишки, Яворівський район, Львівська область. Тобто, ОСОБА_5 у період з 01.07.2024 по 13.07.2024 (точний день і час досудовим розслідуванням не встановлено), маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, здійснив разом із ОСОБА_10 20 транспортувань (перевозок), викраденого пального (точна кількість якого досудовим розслідуванням не встановлена), з території складу військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , до місця зберігання і реалізації пального громадянином ОСОБА_11 , що знаходилось в районі озера і с.Чишки, Яворівського району, Львівської області.

Таким чином, ОСОБА_5 , у період 13.07.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на території Яворівського району, Львівської області, маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, які діяли за попередньою змовою, на викрадення і реалізацію військового майна (пального), виконав незаконний наказ керівника підполковника ОСОБА_8 та здійснив транспортування (перевозку) викраденого пального на автомобілі «MERCEDES BENZ SPRINTER 216 CDI», державний номер « НОМЕР_4 », з території військової частини, тим самим вчинив викрадення військового майна, а саме пального (точна кількість якого досудовим розслідуванням не встановлена), за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Також, у серпні 2024 року (більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено) у солдата ОСОБА_5 , який діяв у відповідності за заздалегідь розробленим планом і схемою підполковника ОСОБА_8 , а також який діяв за вказівкою ОСОБА_9 , за попередньою змовою щодо викрадення і реалізації пального, виник корисливий умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом викрадення іншого військового майна дизельного палива, яке перебувало на території складу військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його подальшого збуту.

Надалі, упродовж серпня - листопада 2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), солдат ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, будучи військовою службовою особою, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого незаконного збагачення, викрав 300 літрів дизельного палива вартістю 10518 гривень 00 коп., яке систематично зливав з резервуарів і автоцистерн на території складу військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та переховував викрадене дизельне пальне на території подвір`я приватного будинку в с.Підгать, Яворівського району, Львівської області.

З метою підшукання покупців для реалізації дизельного палива, ОСОБА_9 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб за попередньою змовою, 14.10.2024, о 12 год. 55 хв., під час телефонної розмови із громадянином ОСОБА_12 , повідомив йому, що він може під`їхати до його зятя ОСОБА_5 , який зможе продати йому дизельне паливо протягом 10 днів.

З метою реалізації викраденого палива, 24.11.2024, о 17 год. 29 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи на території Яворівського району, маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб за попередньою змовою, і діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , знаходячись на території Яворівського району, Львівської області, повідомив по телефону громадянину ОСОБА_12 , що він може продати через військовослужбовця ОСОБА_5 військове майно дизельне паливо, отримане ним з території складу військової частини НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , але дизельне пальне зможе йому продати лише військовослужбовець ОСОБА_5 у с.Підгать, Яворівського району, Львівської області, куди йому треба прибути власним автомобілем.

У подальшому, 24 листопада 2024 року, близько 17 год. 38 хв., ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел з іншими членами групи осіб, перебуваючи на території подвір`я приватного будинку в с. Арламівська Воля, Яворівського району, Львівської області, діючи за вказівкою ОСОБА_9 і з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, збув громадянину ОСОБА_12 300 літрів викраденого з території військової частини НОМЕР_5 іншого військового майна дизельного палива вартістю 10518 гривень 00 коп., за яке отримав від ОСОБА_12 11100 гривень, які в подальшому розділив між співучасниками групи осіб за попередньою змовою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належать до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання до 15 років позбавлення волі. Обгрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України для застосування вказаного виду запобіжного заходу, а саме: є достатні підстави, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки тяжкість вчиненого злочину і покарання за таке, на думку прокурора, вже самі по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Разом з цим, ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем, та має всі законні підстави для виїзду за кордон при отриманні дозволу від свого керівництва, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України. Також, враховуючи, що ОСОБА_5 проживає фактично і працює у Львівській області, яка межує з країнами Європейського союзу має реальну можливість залишити межі України, також останній має велике коло знайомств у державних та правоохоронних органах та може вдатись до методів конспірації та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вважає, що підозрюваний може знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як в межах кримінального провадження не встановлено усіх обставин вчиненного кримінального правопорушення та усіх осіб причетних до його вчинення. Може впливати на потерпілих, інших підозрюваних та свідків у даному кримінальному провадженні, крім того з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

Обгрунтовуючи наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурор зазначив про те, що зухвалість вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_5 , розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, обставини вчинення якого на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності, та досягнення мети вчинення злочину, у якому підозрюється.

Враховуючи, що зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, а також зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюють ОСОБА_5 , його вік та стан здоров`я, прокурор відтак вважає, що відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, обгрунтовуючи мотивованість заявленого розміру застави в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб прокурор, покликавшись на положення ч. 5 ст. 182 КПК України щодо виключності випадку, зазначив про те, що такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Саме застава у такому розмірі, на думку прокурора, здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків. Крім того, мотивуючи виключність випадку, а відтак необхідність визначення розміру застави саме у такому розмірі зазначив, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , набуло значного суспільного резонансу, оскільки відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, вчинених умисно, з корисливих мотивів, пов`язане з одержанням неправомірної вигоди за реалізацію викраденого військового майна, а саме пального. Окрім того, слід врахувати те, що дії ОСОБА_5 в очах громадськості дискредитують діяльність військовослужбовців ЗСУ, тим паче в умовах воєнного стану, що в свою чергу підриває обороноздатність держави у воєнний час. За таких обставин, на думку органу досудового розслідування розмір застави ОСОБА_5 , з урахуванням виключності випадку, необхідно встановити у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

Жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні заперечив проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та необгрунтовнаості пред`явленої підозри. У зв`язку із чим просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку захисників та проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Додав, що має на утриманні дружину, яка перебуває у стані вагітності.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000419 від 02.04.2024, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

11.12.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України. Зокрема, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, а саме: - матеріалами 1 оперативного відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові; - матеріалами УСБУ в Закарпатській області; - протоколами допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; - протоколами огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 12.09.2024, від 05.10.2024, від 24.11.2024; - протоколами огляду та добровільної видачі (дизельного палива) від 13.09.2024, від 05.10.2024, від 24.11.2024; - протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину; - протоколами обшуків; - протоколами проведення негласних (слідчих) розшукових дій; - іншими матеріалами кримінального провадження № 0000419 від 02.04.2024.

Оцінюючи зазначені слідчим в клопотанні та наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд вважає, що з урахуванням обставин справи в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Поряд з цим суд вважає за необхідне зазначити про те, що не може вважатися ризиком у відповідності до положень ст.177 КПК України, наявним в діях підозрюваного, не встановлення ще усіх обставини, що мають значення для досудового розслідування, та усіх осіб, можливо причетних до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді до 15 років позбавлення волі. Крім того, кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на грубе порушення суспільних відносин у сфері несення військової служби. Вказані обставини в своїй сукупності підтверджують, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тому покликання представників органу досудового розслідування та органу прокуратури в цій частині, суд вважає обгрунтованими та належно вмотивованими.

Тому з урахуванням обставин справи та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та час його вчинення (в умовах воєнного стану), а також його спрямування на підрив встановленого порядку несення військової служби, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого за погодженням з прокурором про застосування до підозрюваного найжорсткішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне визначити у відповідності до ч.5 ст.182 КПК України підозрюваному відповідний розмір застави.

Так, положеннями ч.5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує як положення ч.4,5 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цьогокодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

Відповідно до рішення від 27.06.1968 у справі «Ноймайстер проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що як сума гарантії, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції повинна бути оціненою переважно стосовно обвинуваченого і його активів, а не можливих розмірів збитків. Так, намагання прив`язати суму гарантії від затриманої особи виключно до суми збитку приписуваного йому, не відповідає ст. 5 (3) Конвенції. Гарантії, передбачені цією статтею призначені не для відшкодування збитків, а скоріше для забезпечення присутності звинуваченого на слуханні. Тож її сума повинна бути встановлена в основному шляхом посилання на нього, його активи і його відносини з особами, які повинні надати заставу, іншими словами, перспектива втрати застави чи дій проти гарантів у разі його неявки до суду буде виступати в якості достатнього стримуючого фактора, щоб розсіяти будь-яке бажання з його боку переховуватись від правосуддя.

З урахуванням наведеного вище, а також враховуючи обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у даній справі виключності випадку для призначення підозрюваному застави у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Стверджуючи про виключність випадку суд в даній справі погоджується з відповідними покликаннями прокурора про те, що наявність виключності випадку, обумовлена тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , набуло значного суспільного резонансу, оскільки відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, вчинених умисно, з корисливих мотивів, пов`язане з одержанням неправомірної вигоди за реалізацію викраденого військового майна, а саме пального. Окрім того, слід врахувати те, що дії ОСОБА_5 в очах громадськості дискредитують діяльність військовослужбовців ЗСУ, тим паче в умовах воєнного стану, що в свою чергу підриває обороноздатність держави у воєнний час. За таких обставин, на думку органу досудового розслідування розмір застави ОСОБА_5 , з урахуванням виключності випадку, необхідно встановити у розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

А тому слідчий суддя визначаючи підозрюваному розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити, а тому суд враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, а тому вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000,00 грн. з покладенням на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Задовольняючи клопотання частково слідчий суддя приходить до висновку про те, що на підозрюваного не може бути покладено обовязок у вигляді утримання від спілкування із іншими невстановленими на даний час співучасниками вчинення злочину, оскільки як зазначено вище не може вважатися ризиком у відповідності до положень ст.177 КПК України, наявним в діях підозрюваного, не встановлення ще усіх обставини, що мають значення для досудового розслідування, та усіх осіб, можливо причетних до вчинення розслідуваного кримінального правопорушення.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд вважає за необхідне визначити починаючи з моменту фактичного затримання особи о 13.03 год. 11.12.2024 року до 13.03 год. 08.02.2025 року включно (в межах строків досудового розслідування, які розпочалися 11.12.2024 року з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_5 ).

Керуючись вимогами статей 177,178, 182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Строк дії ухвали становить 60 днів починаючи з моменту фактичного затримання підозрюваного о 13.03 год. 11.12.2024 року до 13.03 год. 08.02.2025 року включно (в межах строків досудового розслідування).

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000,00 грн. (один мільйон п`ятсот тисяч чотирнадцять гривень гривень нуль копійок).

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Львівської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення, у тому числі свідком ОСОБА_12 , підозрюваними ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В решті клопотання відмовити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1