Справа № 128/3437/23
ВИРОК

Іменем України

03 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 19.06.2023 в ЄРДР за №0000342 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Нова Прилука, Липовецького району Вінницької області, зареєстрованого у встановленому законом порядку та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм у ТОВ «ПоділляКомунКомплект», раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2023 близько 11:10 годин обвинувачений водій ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем «MAN 26.464» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Житомир - Могилів Подільський» зі сторони м. Вінниця Вінницької області в напрямку м. Жмеринка Вінницької області, в районі повороту до с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль «Seat Ibiza» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , яка під час навчання із практичного керування транспортним засобом разом із інструктором ОСОБА_4 , який перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля, рухалася у попутному напрямку попереду, не врахував швидкості руху транспортного засобу, дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в момент виникнення небезпеки для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Seat Ibiza» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди інструктор- потерпілий ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 589 від 16.08.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закрита черепно мозкова травма - струс головного мозку, забій м`яких тканин потилиці. Закрита хребетно- спинно -мозкова травма відривний перелом дуги С2 хребця (другого шийного хребця) з незначним її зміщенням до заду без порушення функції спинного мозку».

Вказані ушкодження ОСОБА_4 належать до тяжких тілесних ушкоджень оскільки перелом другого шийного хребця, являвся небезпечним для життя в момент заподіяння.

Відповідно до висновку авто-технічної експертизи № СЕ-19/102-23/14722 - IT від 17.08.2023, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «MAN 26.464» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогам п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України.

В ситуації яка склалася в діях водія автомобіля «Seat Ibiza» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , інструктора ОСОБА_4 , не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

В ситуації, яка склалася водій автомобіля «MAN 26.464» реєстраційний номер НОМЕР_1 обвинувачений ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем «Seat Іbiza» реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом термінового гальмування із зниженням швидкості руху автомобіля «MAN 26.464» до швидкості руху автомобіля «Seat Ibiza» тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даний дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «MAN 26.464» реєстраційний номер НОМЕР_1 обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.п.12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 , за вищевикладених обставин, порушив вимоги п.п.12.3, 13.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно яких:

- п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

- п. 13.1 - «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Порушення зазначених вимог «Правил дорожнього руху України» водієм-обвинуваченим ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

22.04.2024 у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним у вчинені злочину за ч.2 ст.286 КК України у повному обсязі при обставинах викладених в обвинувальному акті. Суду показав, що дійсно він 19.06.2023 близько 11:10 годин керуючи технічно справним автомобілем «MAN 26.464» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м. Вінниця в напрямку м. Жмеринка в районі повороту до с. Агрономічне, не врахував швидкості руху транспортного засобу та дорожньої обстановки, допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «Seat Ibiza», який рухався попереду у попутному напрямку, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження. Зазначив, що ДТП сталось з власної неуважності; попросив вибачення у потерпілого. Просив суд не позбавляти його волі та права керування транспортним засобом, оскільки він кається у вчиненому злочинні, зробив для себе висновки та відшкодував завдані потерпілому збитки.

24.06.2024 у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 19.06.2023 він був на робочому місці, з учнем ОСОБА_8 , яка керувала навчальним автомобілем. Зазначив, що він як інструктор перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля та рухаючись по вул. Барське шосе з м. Вінниці по направленні до м. Жмеринки, в правій смузі з невеликою швидкістю, відчув удар в задню частину автомобіля, після чого відкрив очі та побачив, що стоїть швидка та поліція, після цього його забрали в лікарню, де він пролежав тиждень та пройшов обстеження. Після закриття лікарняного 07.03.2024, його відправили на ЛКК, де йому дали ІІІ групу інвалідності, після цього на роботу він вже не зміг повернутися, тому він був вимушений звільнитися та на даний час безробітний.

Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд, визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого; дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого; документи, для вирішення питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

01.04.2025 у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду зазначив, що йому обвинуваченим було відшкодовано моральну шкоду за його позовом , претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 він не має, просив його суворо не карати, не позбавляли волі та права керування транспортними засобами. Також, у судовому засіданні підтримав власноруч написану заяву про залишення цивільного позову без розгляду.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; особу винного, який має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; офіційно працевлаштований, є раніше не судимою особою; моральну шкоду потерпілому відшкодував у повному обсязі; в лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні ним обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі їх час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, при винесені даного вироку, суд приймає до уваги і міркування потерпілого ОСОБА_4 , який просив суд призначати обвинуваченому мінімальне покарання; не призначати обвинуваченому реальну міру покарання у виді позбавлення волі та не позбавляти ОСОБА_7 права керування транспортними засобами.

В постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 відзначив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Отже, враховуючи ступень тяжкості вчиненого обвинуваченим необережного злочину; даних, які характеризують його особистість, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому; наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 не представляє суспільної небезпеки і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

У зв`язку з чим, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами та із подальшим застосуванням положень ст.ст.75,76 КК України,- звільнивши останнього від відбування призначеного основаного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Потерпілий, його представник, захисник та обвинувачений в судових дебатах просили не призначати ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, однак суд вважає, що не призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Тому суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. На переконання суду, призначене обвинуваченому покарання відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, потерпілого, та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно до ч.2 ст.174 КПК України, слід скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2023 (справа №127/18109/23) на майно, яке вилучено під час огляду місця події 19.06.2023, в рамках кримінального провадження № 0000342 внесеного до ЄРДР 19.06.2023, а саме: транспортний засіб марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортний засіб марки «Seat Ibiza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які поміщено на територію арешт майданчика ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32 та (або) м. Вінниця вул. Г. Арабея 17-А, оскільки потреба в ньому відпала.

На підставі ст. 100 КПК України, долю речових доказів слід вирішити таким чином:

- автомобіль марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_9 та який поміщено на зберігання на територію арешт майданчика ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32 та (або) м. Вінниця вул. Г. Арабея 17-А, - повернути власнику ОСОБА_9 за належністю;

- автомобіль марки «Seat Ibiza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_10 та який поміщено на зберігання на територію арешт майданчика ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32 та (або) м. Вінниця вул. Г. Арабея 17-А, - повернути власнику ОСОБА_10 за належністю.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають до стягнення процесуальні витрати на користь держави за проведення судових експертиз в загальному розмірі 5736,00 грн., саме: судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/102-23/11866-АВ від 04.07.2023 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в сумі 1912,00 грн.; судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/102-23/11869-ІТ від 10.07.2023 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в сумі 1195,00 грн.; судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/102-23/11868-ІТ від 05.07.2023 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в сумі 1195,00 грн. та судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/102-23/14722-ІТ від 17.08.2023 Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в сумі 1434,00 грн., оскільки ці витрати доведені належними та допустимими доказами та визнані обвинуваченим.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми КПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

20.11.2023 через канцелярію суду адвокатом ОСОБА_5 , в інтересах потерпілого ОСОБА_4 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, який ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2023 прийнято до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням.

04.02.2025 потерпілий ОСОБА_4 через канцелярію суду подав власноруч написану заяву, в якій зазначив, що будь-яких претензій морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 не має, просить суворо його не карати та не позбавляти волі, а також просив залишити без розгляду цивільну позовну заяву про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення по кримінальному провадженні №0000342 від 19.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що подана потерпілим-цивільним позивачем ОСОБА_4 заява про залишення цивільного позову без розгляду підлягає до задоволення, оскільки подача такої заяви це є його виключним правом.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого судом не розглядалося із огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Керуючись ст.ст.100, 124, 128, 174, 369-371, 373 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк в 2 (два) роки.

На підставі ст.75, п. п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України ОСОБА_7 , звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 ( двох ) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з дня проголошення вироку суду 03.04.2025.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , процесуальні витрати на користь держави за проведення у даному провадженні: судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/102-23/11866-АВ від 04.07.2023, в сумі 1912,00 грн.; судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/102-23/11869-ІТ від 10.07.2023, в сумі 1195,00 грн.; судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/102-23/11868-ІТ від 05.07.2023, в сумі 1195,00 грн. та судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/102-23/14722-ІТ від 17.08.2023, в сумі 1434,00 грн., що в загальному розмірі складає 5736,00 грн. (п`ять тисяч сімсот тридцять шість гривень 00 копійок).

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.06.2023 (справа №127/18109/23) на майно, яке вилучено під час огляду місця події 19.06.2023, в рамках кримінального провадження № 0000342 внесеного до ЄРДР 19.06.2023, а саме: транспортний засіб марки «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортний засіб марки «Seat Ibiza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які поміщено на територію арешт майданчика ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32 та (або) м. Вінниця вул. Г. Арабея 17-А, - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_9 та який поміщено на зберігання на територію арешт майданчика ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32 та (або) м. Вінниця вул. Г. Арабея 17-А, - повернути власнику ОСОБА_9 за належністю;

- автомобіль марки «Seat Ibiza», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_10 та який поміщено на зберігання на територію арешт майданчика ГУНП у Вінницькій області, за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30-32 та (або) м. Вінниця вул. Г. Арабея 17-А, - повернути власнику ОСОБА_10 за належністю.

Заяву потерпілого цивільного позивача ОСОБА_4 про залишення цивільного позову без розгляду, - задовільнити.

Цивільний позов поданий та підписаний - адвокатом ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, - залишити без розгляду.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, потерпілому, представнику потерпілого , захиснику та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_11