Справа № 953/99/25
н/п 1-кс/953/2035/25
"14" березня 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця, який перебуває на посаді командира взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
Слідчий зазначає, що на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 237 від 07 жовтня 2024 року ОСОБА_3 допущено до тимчасового виконання обов`язків командира взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01 жовтня 2024 року № 54 ОСОБА_3 призначено на посаду командира взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, начальник Харківської районної військової адміністрації уповноважив ОСОБА_3 вручати повістки громадянами на території Слобідського та Основ`янського районів.
Орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_7 за неправомірну вигоду у розмірі 4000 грн видати повістку для нібито прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за неправомірну вигоду у розмірі 6 000 доларів США надати допомогу у постановці на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 та в отриманні військово-облікового документа військового квитка із так званим «VIN-кодом», а також за неправомірну вигоду в розмірі 13 000 доларів США здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме - посадових осіб закладу охорони здоров`я м. Харкова, ВЛК, ТЦК та СП, про непридатність до військової служби з подальшим прийняттям рішення про виключення з обліку військовозобов`язаних.
09 січня 2025 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 20 по вул. Станіслава Партали в м. Харкові отримав від ОСОБА_7 грошові кошти як неправомірну вигоду у розмірі 4000 гривень за повістку до ІНФОРМАЦІЯ_3 терміном до 22 січня 2025 року, яку можна пред`являти представникам ТЦК, та яка буде створювати вид легітимності документу для запобігання мобілізації.
Крім того, 21 січня 2025 року о 18 годині 18 хвилин у зв`язку з закінченням строку дії вказаної повістки ОСОБА_7 перевів на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», грошові коштияк неправомірну вигоду в сумі 4000 грн за отримання повістки.
23 січня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2025 року до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23 березня 2025 року включно та визначена сума застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.
12 березня 2025 року постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону продовжений строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме - до 23 квітня 2025 року.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: даними протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; даними протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_7 ; даними протоколу обшуку; даними протоколів огляду, копіювання та вручення грошових коштів; даними висновку судово-технічної експертизи від 03.02.2025; даними протоколів огляду; даними висновку судової почеркознавчої експертизи; даними протоколу допиту підозрюваного.
Слідчий зазначає, що строк дії запобіжного заходу, застосовного до ОСОБА_3 спливає 23 березня 2025 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, оскільки у цьому кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій, а саме: здійснити розсекречення матеріалів; здійснити огляд матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій; призначити судові експертизи; ознайомити підозрюваного з матеріалами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких може виникнути під час досудового розслідування, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_3 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2025 року.
Обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, що може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених саме п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України.
Підозрюваний у судовому засіданні просив обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір застави.
Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що підозрюваний не має жодного наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків або вчинити інший злочин, у зв`язку з чим, ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, жодним чином не обґрунтовані. Просила обрати щодо свого підзахисного більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, який, на її переконання, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Також просила зменшити розмір застави.
23 січня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2025 року до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23 березня 2025 року включно та визначена сума застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.
12 березня 2025 року постановою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_16 продовжений строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні до трьох місяців, а саме - до 23 квітня 2025 року.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Разом з тим, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_3 посилається на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_3 підозри за ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколів допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 ; даними протоколу огляду мобільного телефону ОСОБА_7 ; даними протоколу обшуку; даними протоколу огляду; даними протоколів огляду, копіювання та вручення грошових коштів; даними висновку судово-технічної експертизи від 03.02.2025; даними протоколу допиту підозрюваного.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178, 199 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_3 , який має зареєстроване місце мешкання у м. Харкові, однак мешкає за іншою адресою, є військовослужбовцем, одружений, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у разі визнання його винним у виді позбавлення волі строком до десяти років, тому з урахуванням суспільної небезпеки кримінального правопорушення слідчий суддя вважає, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.
Також у судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.
Отже, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню або ж створять загрозу суспільству.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя вивчав можливість застосування стосовно ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак, з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_3 хоча і є раніше не судимим, проте обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, що свідчить про високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Висновок слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_3 під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваної під вартою.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи вищенаведені відомості, у суду не виникає сумнівів щодо наявності та доведеності ризиків, якими слідчий та прокурор обґрунтовує необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваного під вартою, оскільки ризики, які існували на час застосування цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин інкримінованих йому злочинів.
З огляду на викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, а саме - суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінується підозрюваному, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, його вік та репутацію, міцність соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що ризики, передбачені п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а отже запобіжний захід у виді тримання під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного на цій стадії досудового розслідування є недостатнім, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
З вказаних підстав слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 у межах строку досудового розслідування, тобто до 23 квітня 2025 року включно.
Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не спростовують вищевказаних висновків суду.
Щодо клопотання захисника про зменшення розміру застави, суд вказує таке.
Пунктом 3 частини 5 статті 182 КПК України визначений розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
24 січня 2025 року під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою при визначенні розміру застави слідчий суддя, беручи до уваги характер та обставини вчинення інкримінованих підозрюваному діянь, як вони сформульовані стороною обвинувачення, їх суспільну небезпеку, враховуючи особу підозрюваного, його матеріальний стан, наявність існуючих та підтверджених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що пропорційним та раціональним буде визначити підозрюваному ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України заставу у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривен, що дозволить забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки це є основною метою застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст. 182 КПК України суд вважає також продовженим визначену на підставі ухвали від 24 січня 2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова підозрюваному ОСОБА_3 суму застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривен, та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України,
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" у межах строку досудового розслідування до 23 квітня 2025 року включно.
Визначити ОСОБА_3 суму застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яку можливо внести на відповідний депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області.
Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії відповідного запобіжного заходу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами по даному кримінальному провадженню.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 з-під варти та повідомити письмово прокуратуру і слідчого суддю Київського районного суду м. Харкова.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_3 вважається таким, щодо якого застосований запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити ОСОБА_3 та заставодавцю, що у разі невиконання покладених на підозрювану, обвинувачену обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України, а до підозрюваного, обвинуваченого може бути застосований інший запобіжний захід.
Строк дії ухвали встановити до 23 квітня 2025 року включно.
У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали складений 17 березня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1