Вирок

Іменем України

Справа № 712/6642/20

Провадження № 1-кп/712/110/25

30 січня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Черкаси, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працюючого на посаді заступника начальника Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), депутатом, інвалідом, учасником бойових дій не являється, маючий на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що наказом начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_11 № 1016/03 від 27.12.2019 про призначення на посаду заступника начальника Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» належить до посади державної служби категорії «Б», та відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є державним службовцем, якому відповідно до ст. 22 цього Закону, заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості.

Згідно посадової інструкції державних службовців категорії «Б» та «В» від 28.12.2019, затвердженої заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_12 , на ОСОБА_9 покладено здійснення:

заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження»;

надання сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, роз`яснення їх прав та обов`язків;

розгляд заяв сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання, звернень та скарг на дії ( бездіяльність) державних виконавців відділу та представництво інтересів відділу у судах та інших органах;

заявлення в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених Законом України «Про виконавче провадження»;

дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку;

виконання рішень державних органів, наказів ( розпоряджень) доручень керівників, наданні на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

планування роботи відділу, проведення нарад з питань діяльності відділу, організація навчання працівників відділу;

зберігання персональних даних осіб, що стало йому відомо у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

додержання вимог Конституції України, Законів України, Указів і Розпоряджень Президента України та інших нормативно - правових актів;

безпосереднє виконання покладеної на нього роботи згідно з Положенням про відділ та планом роботи відділу;

бере участь, діє від імені, та здійснює само представництво інтересів Відділу у всіх судах на всій території України по всіх справах, де є стороною або особою.

Таким чином, ОСОБА_9 , обвинувачується в тому, що з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи про те, що виконавче провадження по нарахуванню аліментів відносно боржника ОСОБА_13 закрите 21.07.2015, умисно, з корисливих мотивів, у робочий час з 08.00 до 18.00 години в лютому 2020 року, знаходячись в приміщенні Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за адресою: м. Черкаси, вул. Вернигори, 4, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, повідомив ОСОБА_7 , який є родичем ОСОБА_13 про необхідність надання для себе грошових коштів в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень, за ніби закриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_13 .

В подальшому, продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_9 в квітні 2020 року у робочий час з 08.00 до 18.00, знаходячись в приміщенні Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за адресою: м. Черкаси, вул. Вернигори, 4, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 повідомив про необхідність надання йому вже іншої суми, а саме у вигляді грошових коштів в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США.

Реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 07.04.2020 під час зустрічі з ОСОБА_7 , близько 13.30 години 00 хвилин, знаходячись на східцях між третім та четвертим поверхом приміщенні Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що розташоване за адресою: вул. Вернигори, 4, м. Черкаси переслідуючи мету наживи, одержав від ОСОБА_7 грошові кошти, в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, що станом на 07.04.2020 еквівалентно 54473 грн, а саме: номіналом 100 (сто) доларів США в кількості 20 (двадцять) купюр з серією та номерами: КК34217486С, КК96546237А, KK96546235А, FF93389792В, FF93389793В, KJ60148943А, НF36722824F, DВ62444894В, DВ20048607В, КL88776280С7 НЕ03072431С, НВ78059327F, DВ45415972В, НС15262264А, DСІ 102933 8А, НВ31033851А, НЕ51152791D, КВ76051980К, КЕ68672454А, LВ11214024Q за ніби закриття виконавчого провадження по нарахуванню аліментів відносно боржника ОСОБА_13 , хоча в силу своїх повноважень достовірно знав, що вказане виконавче провадження закрито 21.07.2015, в зв`язку з чим, шахрайським шляхом, неправомірно заволодів грошовими коштами в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, що станом на 07.04.2020 еквівалентно 54473 грн.

Органами досудового слідства, 03.05.2024 змінювалося обвинувачення з ч. 3 ст. 368 КК України та остаточно пред`явлено за ч. 1 ст. 190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 не визнав себе винуватим у пред`явленому зміненому обвинуваченні, суду показав, що він ніяких злочинів не вчиняв, жодних дій спрямованих на отримання ним неправомірної вигоди за закінчення виконавчого провадження по нарахуванню аліментів відносно боржника ОСОБА_13 він не проводив та вважає, що ці всі події є провокацією з боку правоохоронних органів. Пояснювати чи коментувати інші події, що тоді відбувалися, ОСОБА_9 відмовився з-за побоювання можливих майбутніх провокацій з боку співробітників спецслужб, які супроводжували дане кримінальне провадження, та які до цього часу продовжують працювати.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 просив визнати ОСОБА_9 невинуватим та виправдати його, так як під час судового розгляду не було доведено, що взагалі вчинено кримінальне правопорушення і що в діях обвинуваченоого є склад кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення не доведено, яким чином, обвинувачений вплинув на волю потерпілого (який був свідком). Не доведено, в який спосіб здійснено кримінальне правопорушення, а саме як відбувалось зловживання довірою, і чи передавалися кошти. Заяви про вчинення злочину від потерпілого не існує. Не доведено умислу на заволодіння коштами .

Окрім того захисник вказував, що в матеріалах кримінального провадження наявні ряд доказів, які не можуть бути допустимими, оскільки вказані докази зібрані органами досудового розслідування з порушенням правил встановлених КПК, а саме НСРД, відповідно до норм ст. 264 КПК проводять виключно у кримінальному провадженню щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, що не відноситься до кримінальних правопорушень передбаченпх ч. 1 ст. 190 КК України.

За ініціативи сторони обвинувачення в судовому засіданні було допитано ряд свідків.

Допитаний 12.04.2023 року в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що близько трьох років тому він звернувся до обвинуваченого з питанням, як закрити виконавче провадження відносно дядька свідка ОСОБА_13 .. Дядько проживає в Польщі близько 10 років, жодних доказів родинних відносин з ним у свідка немає. В ОСОБА_13 був один син і питання, для урегулювання якого звернувся свідок, стосувалося сплати аліментів на нього. Про це свідка просив ОСОБА_13 під час спілкування за допомогою месенджера Вайбер. Свідок прийшов до виконавчої служби, пояснив, що звертається за дорученням батька, з якого стягуються аліменти. З обвинуваченим свідок спілкувався лише тому, що в момент візиту до виконавчої служби останній був одним працівником на робочому місці. Обвинувачений щось подивився на комп`ютері, потім сказав, що частину коштів потрібно оплатити на рахунок, частину віддати грошима. В ході розмови обвинувачений назвав одну суму, потім вони домовилися про суму в 2 тисячі доларів США. Потім свідок ще раз приходив до обвинуваченого, була ще одна розмова з приводу виконавчого провадження. Після другої розмови звернувся із повідомленням про злочин до СБУ. Наступного разу свідок зустрівся з обвинуваченим на східцях приміщення, де знаходиться відділ ДВС, перерахував і віддав обвинуваченому 2 тисячі доларів США. Напередодні свідок був в кабінеті в обвинуваченого і за цю суму останній пообіцяв закрити виконавче провадження без оплати на рахунок. Кошти для передачі обвинуваченому йому були надані співробітниками УСБУ в Черкаській області біля приміщення управління. Там же свідку вручали технічні засоби для документування, скільки разів сідок не запам`ятав.

На запитання сторони захисту, чи може свідок пояснити, що виконавчий лист про стягнення аліментів на той час було відкликано за заявою колишньої дружини ОСОБА_13 , свідок надати пояснення не зміг. Чому колишня дружина дядька та донька не знають про існування свідка, йому невідомо.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які були понятими при врученні грошових коштів та огляду місця події, підтвердили обставини, зафіксовані у відповідних протоколах, зокрема факти вручення грошових коштів заявнику та вилучення коштів в одній з кімнат виконавчої служби, а саме суду показали, що вони в лютому 2020 прогулювалися біля вокзалу. До них підійшли працівники СБУ і запропонували бути понятими, вони погодилися. При них працівники СБУ помітили кошти, якуюсь речовиною. Потім всі разом пішли в кабінет до обвинуваченого, там було проведено обшук. В кабінеті кошти не знайшли. Потім пішли в приміщення на впроти, яке слугувало як їдальня для працівників, де було виявлено 2000тис. дол. США. Кошти перераховувались, переписувалися номера, купюри були номіналом по 100дол. США, змиви не роблися. Де помічалися кошти, чи робили з них копії, та що пояснював обвинувачений не пам`ятають. Також на підтвердження пред`явленого обвинувачення стороною обвинувачення було надано суду та в судовому засіданні досліджено наступні документи та висновки експертів: - клопотання прокурора до слідчого судді Черкаського апеляційного суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій від 31.03.2020, згідно мотивувальної частини якого ОСОБА_9 під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 висловив останньому прохання надати йому неправомірну вигоду в розмірі 40 000 грн. за погашення заборгованості по нарахуванню аліментів; в прохальній частині ініціатор клопотання просить надати дозвіл на проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій у вигляді аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_9 ; - доручення прокурора на адресу начальника УСБУ в Черкаській області від 03.04.2020, згідно мотивувальної частини якого ОСОБА_9 під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 висловив останньому прохання надати йому неправомірну вигоду в розмірі 40 000 грн. за погашення заборгованості по нарахуванню аліментів; в прохальній частині автор доручення просить виконати ухвалу слідчого судді від 01.04.2020 про надання дозволу на проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій у вигляді аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_9 ;

-постанова прокурора про проведення контролю за вчинення злочину від 31.03.2020, згідно мотивувальної частини якого ОСОБА_9 під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 висловив останньому прохання надати йому неправомірну вигоду в розмірі 40 000 грн. за погашення заборгованості по нарахуванню аліментів; в резолютивній частині постанови постановлено провести у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 негласну слідчу ( розшукову ) дію контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, в ході якого необхідно вручити заявнику грошові кошти, помічені спеціальною хімічною речовиною в сумі та валюті, яку визначить ОСОБА_9 або визначена ним особа, за умов, порядку та спосіб, який обере ОСОБА_9 або визначена ним особа; організацію виконання даної постанови доручено підрозділу УСБ України в Черкаській області; - доручення прокурора на адресу начальника УСБУ в Черкаській області від 03.04.2020, згідно мотивувальної частини якого ОСОБА_9 під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 висловив останньому прохання надати йому неправомірну вигоду в розмірі 40 000 грн. за погашення заборгованості по нарахуванню аліментів; в прохальній частині автор доручення просить виконати постанову прокурора від 31.03.2020 про проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; - супровідний лист з Черкаського апеляційного суду від 01.06.2020 на розсекречену ухвалу Черкаського апеляційного суду від 01.04.2020; - ухвала № 1048т про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій слідчого судді Черкаського апеляційного суду від 01.04.2020, якою надано дозвіл УСБУ в Черкаській області на проведення негласних слідчих дій у вигляді аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_9 ; - протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 16.04.2020, складеного о/у УСБУ в Черкаській області про те, що на виконання постанов і доручення прокурора співробітниками Управління Сб в Черкаській області 07.04.2020 проводився контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, та проводилася негласна слідча ( розшукова ) дія, а саме - аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_9 .. При цьому суд зазначає, що на а. 2 даного протоколу співробітником, який його складав, на власний розсуд викладено обставини, які не зафіксовані на відповідних носіях інформації, зокрема « … обговорена між ними раніше, сума ( грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США ) в нього … перерахувавши грошові кошти, за негласною вказівкою ОСОБА_9 поклав їх останньому до кишені куртки … коли і як вирішилося його питання ( зняття інформації про наявність заборгованості з бази ДВС) .. »; - протокол за результатами проведення негласної слідчої ( розшукової ) дії, аудіо-, відео контролю особи від 16.04.2020, складеного о/у УСБУ в Черкаській області про те, що на виконання постанови слідчого судді Черкаського апеляційного суду і доручення прокурора співробітниками Управління Сб в Черкаській області 07.04.2020 з застосуванням спеціальних технічних засобів для негласної фіксації інформації проводилася негласна слідча ( розшукова ) дія, а саме - аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_9 .. На а. 2 даного протоколу співробітником, який його складав, викладена інформація, яка частково спростовує інформацію з протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 16.04.2020, зокрема фрази, які говорить ОСОБА_16 « … ну дивіться : передавав, він скинув мені. Воно зі мною ОСОБА_17 передає грошові кошти ОСОБА_18 … Так, скажіть : до Паски приїде ? … Коли і як узнать, що вопрос закритий ОСОБА_19 »; - протокол за результатами проведення негласної слідчої ( розшукової ) дії, аудіо-, відео контролю особи від 06.04.2020, складеного о/у УСБУ в Черкаській області про те, що на виконання постанови слідчого судді Черкаського апеляційного суду і доручення прокурора співробітниками Управління СБ в Черкаській області 06.04.2020 з застосуванням спеціальних технічних засобів для негласної фіксації інформації проводилася негласна слідча ( розшукова ) дія, а саме - аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_9 .. На а. 2 даного протоколу зазначені, серед іншого, фрази : ОСОБА_16 « … Я йому дзвоню, він начінаєнасідать на мене потому шо покаотпускають з роботи шоб з дитиною зустрітися, з ОСОБА_20 . Він мене задовбує… Жінці не хоче, щоб вони попадали ці всі, ця вся сума. Каже щоб за якусь частину вирішили вопрос а я там уже з сином якось … дам сину на руки. Щоб чисто сину а не … Потому шо вона припадочна, каже, починає мені в телефон істерить, каже, такого розказує…». ОСОБА_21 : « … Я тоді балакав з ( нерозб. ), ми вже говорили на цю тему. Сказали так, пройшло більше місяця, мабуть, тоді так ніхто і не приїхав. Поняв що цей вопрос стало « не то ». На той момент ми говорили, що все здєлаєм…. ». ОСОБА_16 : «Ага ». ОСОБА_21 : « ОСОБА_22 вона ніяких ». ОСОБА_16 : «Я поняв ». ОСОБА_21 : «А там уже розбирайтеся самі єслі його устраює ». ОСОБА_16 : «Хорошо. Тоді я з ним перебалакаю під вечір, связь плохая»; рапорт прокурора, зареєстрований 25.03.2020, про те що згідно отриманих матеріалів ОСОБА_9 висловив прохання надання неправомірної вигоди для себе з метою в подальшому одержати останню, за сплату заборгованості по нарахуванню аліментів; - постанова про визнання та приєднання речей і предметів до кримінального провадження в якості речових доказів від 15.05.2020, згідно якого було приєднано лист Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) №13561 від 10.04.2020; - постанова про визнання та приєднання речей і предметів до кримінального провадження в якості речових доказів від 29.05.2020, згідно якого було приєднано аркуш білого паперу формату А-4 зі зразками спеціальної хімічної речовини; - витяг з ЄРДР за № 0000043 від 25.03.2020 за ч. 3 ст. 368 КК України; - заява ОСОБА_7 на адресу начальника УСБУ в Черкаській області від 23.03.2020 з проханням припинити протиправну діяльність ОСОБА_9 , який вимагає з нього неправомірну вигоду, подану на особистому прийомі 24.03.2020;

-протокол огляду місця події від 07.04.2020, в ході якого всередині дивану, що знаходиться приміщенні нарадчої кімнати Черкаського районного відділу ДВС було знайдено грошові кошти в сум 2 000 доларів США, серії та номери яких були зазначені в протоколі. При обробці вказаних купюр спеціальною хімічною речовиною на кожній з вказаних купюр виявлено світіння фіолетового кольору у вигляді слів « Хабар СБУ »; - клопотання слідчого, погоджене з прокурором, від 07.04.2020 про узаконення обшуку, яким слідчий вважає вищевказаний огляд місця події; - ухвала слідчого судді від 08.04.2020 про надання дозволу на проведення обшук, яким фактично було узаконено огляд місця події 07.04.2020; - копія наказу № 871/к від 07.04.2017 про призначення ОСОБА_9 заступником начальника Черкаського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області; - копія наказу № 1016/03 від 27.12.2019, згідно якого вважати ОСОБА_9 таким, що працює на посаді заступником начальника Черкаського районного відділу ДВС ЦМУЮ ( м. Київ ); - копія форми посадової інструкції державних службовців категорій « А» і « Б », затв. 28.12.2019; - копія Положення про Черкаський районний відділ ДВС ЦМУЮ ( м. Київ ), затв. наказом № 40/6 від 28.12.2019; - протокол огляду предметів і документів від 15.04.2020, в ході якого було оглянуто лист Управління забезпечення примусового виконання рішень № 4-14/721 від 13.04.2020, копія наказу № 871/к від 07.04.2017, копія наказу № 1016/03 від 27.12.2019, копія форми посадової інструкції державних службовців категорій « А» і « Б », затв. 28.12.2019, копія Положення про Черкаський районний відділ ДВС ЦМУЮ ( м. Київ ), затв. наказом № 40/6 від 28.12.2019; - постанова про визнання та приєднання речей і предметів до кримінального провадження в якості речових доказів від 15.04.2020, якою вищевказані документи були визнані речовими доказами; - лист Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) №13561 від 10.04.2020, в якому серед іншої інформації зазначено, що станом на 10.04.2020 відкритих виконавчих проваджень в Черкаському районному відділі ДВС ЦМУЮ Міністерства юстиції ( м. Київ ) про стягнення з ОСОБА_13 на користь юридичних та фізичних осіб не перебуває. При здійсненні перевірки спецрозділу Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 17303020 з примусового виконання виконавчого листа від 11.10.2010 № 2-123, що видав Черкаський районний суду про стягнення з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_23 аліментів у розмірі частини заробітку. Виконавче провадження закінчено 21.07.2015 на підставі п. 1 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження » ( в редакції закону від 21.04.1999 № 606-ХІV, що діяв на момент закінчення виконавчого провадження ). Вказане виконавче провадження знищене по закінченню терміну зберігання;

-протокол спеціального слідчого експерименту від 07.04.2020, складеного о/у УСБУ в Черкаській області про те, що на виконання постанов і доручення прокурора співробітниками Управління СБ в Черкаській області, останній в присутності понятих провів огляд та ідентифікацію грошових коштів двох тисяч доларів США, які належать УСБУ в Черкаській області, вказані грошові кошти були скопійовані та оглянуті, номери звірені, аркуші з копіями купюр підписані понятими, а потім іншим співробітником купюри були оброблені спеціальною хімічною речовиною у вигляді напису на кожній купюрі « Хабар СБУ ». Зразок речовини було нанесено на аркуш паперу формату А4 та поміщено до сейф пакету. В подальшому грошові кошти та спеціальні технічні засоби були видані заявнику ОСОБА_7 для отримання доказів злочинної діяльності та повного розкриття схеми, пов`язаної з отримання неправомірної вигоди співробітником Черкаського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_9 ; - висновок експерта № 2/889 від 26.05.2020, згідно якого на грошових купюрах номіналом сто доларів кожна, які надано на експертизу, виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини у вигляді написів «ХАБАР СБУ ». Вказана спеціальна хімічна речовина є органічним барвником триарилметанового ряду, який має спільну родову належність із спеціальною хімічною речовиною, наданою на експертизу в якості порівняльного зразка на аркуші паперу у вигляді напису « Зразок »; - висновок експерта № 1/1030 від 27.05.2020, згідно якого надані на дослідження купюри в кількості двадцять купюр номіналом по 100 доларів США кожна відповідають купюрам відповідного зразка та номіналу, які знаходяться в офіційному обігу в США ; - постанова про визнання та приєднання речей і предметів до кримінального провадження в якості речових доказів від 29.05.2020, згідно якого було приєднано грошові кошти в загальній сумі купюри в кількості двадцять купюр номіналом по 100 доларів США кожна. Крім того, в судовому засіданні за ініціативи сторони захисту в режимі відеоконференції було допита свідка ОСОБА_23 (на даний час прізвище ОСОБА_24 ) колишню дружину ОСОБА_13 , в інтересах якого начебто діяв заявник в кримінальному провадженні ОСОБА_7 , яка показала що від ОСОБА_13 у неї є спільний син ОСОБА_25 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розлучення з ОСОБА_13 вона подала заяву про стягнення аліментів з 2008-2010. Потім вона в 2010 відмовилась від стягнення аліментів і більш заяв про стягнення аліментів не подавала. Колишній чоловік ОСОБА_13 проживає більше 8 років в Польщі. Вона з ним не спілкується, тільки їх син. Особу ОСОБА_7 вона не знає, він їй невідомий, і він не є племінником її колишнього чоловіка, і ні який не родич. З 2018 по 2020 рік вона проживала в Ізраїлі, в зв`язку з чим з колишнім чоловіком не спілкувалась. І стосовно проблем з виконавчим листом їй нічого не відомо і що виконавче провадження про стягнення аліментів закрите дійсно по її заяві, претензій до колишнього чоловіка вона не має, конфлікти між ними відсутні і вона з ним спілкувалися на дружніх відносинах. Про ОСОБА_7 як «племінника» колишнього чоловіка їй невідомо, хоча свідок всіх родичів колишнього чоловіка знає особисто. Ні свідок, ні її колишній чоловік ні до кого не зверталися із проханням про допомогу в закритті виконавчого провадження, так як воно давно закрите за спільною згодою з чоловіком. Обвинуваченого свідок не знає. Допитавши обвинуваченого, свідків обвинувачення та захисту, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, здійснивши повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження й оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів - з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема, верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд приходить до наступних висновків. Як достовірно встановлено в ході судового розгляду, підставою для ініціювання співробітниками правоохоронних органів кримінального провадження відносно ОСОБА_9 слугували заява ОСОБА_7 на адресу начальника УСБУ в Черкаській області від 23.03.2020 з проханням припинити протиправну діяльність ОСОБА_9 , який вимагає з нього неправомірну вигоду, подану на особистому прийомі 24.03.2020, та власноручно написані ним пояснення, в яких заявник вказує, що обвинувачений висловив вимогу сплатити неправомірну вигоду в сумі 40 000 грн. за вирішення питання про закриття виконавчого провадження стосовно ОСОБА_13 . В подальшому в усіх процесуальних документах, датованих до 06.04.2020 включно, наданих суду, фігурує саме така сума - 40 000 грн. і саме за вчинення дій у вказаному виконавчому провадженні. 03.04.2020 прокурором на адресу начальника УСБУ в Черкаській області направлено доручення виконати ухвалу слідчого судді Черкаського апеляційного суду від 01.04.2020 про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових ) дій у вигляді аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_9 .. Тобто, після цієї дати всі зустрічі ОСОБА_7 і обвинуваченого повинні були відбуватися під контролем правоохоронних органів та документуватися із залученням спеціальних технічних засобів. 06.04.2020, під час зустрічі вказаних осіб, жодної інформації про те, що обвинувачений змінив свої вимоги і виловив побажання надати йому іншу суму ( 2 000 доларів США ) в наданих суду сторонами доказах немає. З незрозумілих причин вказана зустріч заявника з обвинуваченим 06.04.2020 фіксувалася лише на аудіо носій. Відповідний запис було прослухано в судовому засіданні і жодного доказового значення в контексті інкримінованого злочину обвинуваченому зазначений аудіо запис не містить. Підтвердженням цього є також протокол за результатами проведення негласної слідчої ( розшукової ) дії, аудіо-, відео контролю особи від 06.04.2020, на а. 2 якого зазначені, серед іншого, фрази : ОСОБА_26 йому дзвоню, він начинає насідать на мене потому шо пока отпускають з роботи шоб з дитиною зустрітися, з ОСОБА_20 . Він мене задовбує… Жінці не хоче, щоб вони попадали ці всі, ця вся сума. Каже щоб за якусь частину вирішили вопрос а я там уже з сином якось … дам сину на руки. Щоб чисто сину а не … Потому шо вона припадочна, каже, починає мені в телефон істерить, каже, такого розказує…». ОСОБА_21 : « … Я тоді балакав з ( нерозб. ), ми вже говорили на цю тему. Сказали так, пройшло більше місяця, мабуть, тоді так ніхто і не приїхав. Поняв що цей вопрос стало «не то». На той момент ми говорили, що все здєлаєм…. ». ОСОБА_16 : «Ага ». ОСОБА_21 : « ОСОБА_22 вона ніяких ». ОСОБА_16 : «Я поняв ». ОСОБА_21 : «А там уже розбирайтеся самі єслі його устраює ». ОСОБА_16 : «Хорошо. Тоді я з ним перебалакаю під вечір, связь плохая». Суду також не надано об`єктивної та підтвердженої належними доказами інформації про те, що після звернення до правоохоронних органів заявника ОСОБА_7 відбувалися інші зустрічі з обвинуваченим, які б не контролювалися правоохоронцями. За вказаних обставин мотиви вручення 07.04.2020 заявнику для документування злочину грошових коштів в іншій валюті та в іншій сумі, ніж начебто була ним попередньо обумовлена з обвинуваченим залишаються незрозумілими. Викладене в обвинуваченні твердження, що обвинувачений в квітні 2020 у робочий час з 8-00 до 18-00, під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 повідомив про необхідність надання йому вже іншої суми, а саме у вигляді 2 000 доларів США - стороною обвинувачення жодним чином не мотивовані та не обґрунтовані; належних і допустимих доказів, що така зустріч дійсно була суду не надано. Суд також враховує, що крім показів заявника ( ОСОБА_7 ) факт його родинних зв`язків або повноважень діяти в інтересах боржника у виконавчому провадженні, якого заявник називає « дядьком » - жодними доказами не підтверджено. В ході досудового розслідування та судового розгляду справи встановити місцезнаходження та допитати боржника у виконавчому провадженні ( ОСОБА_13 ), в інтересах якого начебто діяв заявник ОСОБА_16 не виявилося за можливе. Лист з УСБУ в Черкаській області від 18.06.2020 № 14/753, про те, що вказана особа виїхала за межі України, зв`язатися з ним не представилося можливим, має сумнівний характер, оскільки в цьому листі зазначено, що вказана особа контактувала з інфікованими особами та, наймовірніше за все, сам міг бути інфікований на короновірус, та вказано неповний номер телефону, по якому з ним начебто намагалися зв`язатися співробітники правоохоронних органів. Допитана в судовому засіданні колишня дружина ОСОБА_23 (яка мала статус стягувача у виконавчому провадженні, за закриття якого обвинуваченому передавалися кошти), заперечила як наявність в колишнього чоловіка такого «родича» як ОСОБА_7 , так і наявність будь яких конфліктних ситуацій з колишнім чоловіком, в тому числі і щодо спілкування чи утримання їх спільного сина, та повідомила суду, що саме за її ініціативою, на прохання колишнього чоловіка, було закінчене виконавче провадження про стягнення аліментів, та що її колишній чоловік вільно спілкується із сином. Додатковим доказом штучного створення ознак злочину слід вважати і той факт, що заявник ОСОБА_7 , який начебто діяв в інтересах ОСОБА_13 , не орієнтувався в обставинах відповідного виконавчого провадження (хоча частково інформація з будь якого виконавчого провадження знаходиться у відкритому доступі в Реєстрі боржників та в Автоматизованій системі виконавчих проваджень), та не знав, що вказане провадження закінчене в 2015 році за заявою стягувача (колишньої дружини). Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить висновку, що стороною обвинувачення у даній справі не доведено поза розумним сумнівом відсутність провокації вчинення злочину. Таким чином, суд з аналізу наведених вище фактичних даних приходить висновку, що ініціатива звернення до обвинуваченого з питань виконавчого провадження, до якого заявник не має жодного відношення та яке на той час було закінчене та знищене, виходила саме від ОСОБА_7 . Це вказує на зовнішню спровокованість цієї ситуації, а також на те, що фактично вчинених обвинуваченим дій не було би без свідомого створення обставин щодо нього з боку іншої особи, які діяла під контролем правоохоронних органів. Стосовно цього ЄСПЛ висловлював свою позицію у рішеннях «Романаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року, «Тейшейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року. На окрему увагу в цій справі заслуговує той факт, що незважаючи на заяви обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду справи про провокацію злочину, надання стороною захисту актів опитування ОСОБА_27 (колишньої дружини особи, в інтересах якої начебто діяв заявник) та ОСОБА_28 (її доньки), жодної процесуальної реакції з боку сторони обвинувачення на них не послідувало. Доводи сторони захисту в цій частині жодним чином не спростовані. При цьому слід зазначити, що Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово звертав увагу, що з моменту подання стороною захисту заяви про провокацію, обов`язок доказування відсутності підбурювання лежить на стороні обвинувачення. Також суд враховує, що згідно нового обвинувачення, ОСОБА_9 інкримінується скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а потерпілим у обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням прокурор зазначає заявника ОСОБА_7 . Оцінюючи зібрані по справі докази на предмет доведеності зазначених сторонам кримінального провадження обставин, суд приймає до уваги приписи ч.1 ст.94 КПК України, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Так, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення. Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі.

Суб`єктивна сторона: шахрайство - умисне кримінальне правопорушення. Винний бажає настання результату - звернення певного майна на свою користь. Що стосується упущеної вигоди, то винна особа, як правило, не має прямого умислу, і це виключає можливість визнання даного наслідку елементом будь-якої форми розкрадання.

Обман при шахрайстві - це повідомлення завідомо неправдивих даних або приховування, замовчування інформації про факти або обставини, повідомлення про які було обов`язковим, спрямовані на введення потерпілого в оману або на підтримку помилки особи з метою заволодіння чужим майном або правом на майно, і які призвели до такого стану потерпілого. Обман як спосіб шахрайства може бути вчинений і шляхом активної, і пасивної поведінки правопорушника. До такого висновку дійшов Верховний суд. Так, 14 липня 2021 р. колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 176/952/20, провадження №51- 2219 км 21 - прийнято рішення задовольнити частково касаційну скаргу прокурора, який оскаржував виправдувальний вирок щодо особи, яка отримувала страхові виплати за померлого батька. Обвинувачена яка визнала, що картку отримала після смерті батька, знімала кошти із зазначеної картки для себе, бо вважала, що в неї не було обов`язку повідомляти державні органи, які здійснювали нарахування та виплату її батькові щомісячних страхових виплат, про його смерть.

Для шахрайства необхідно встановити причинний зв`язок між діями винної особи і наслідками для потерпілого. Так, особливість причинного зв`язку при шахрайстві полягає в тому, що винний, повідомляючи неправдиві відомості, вводить в оману особу, через що остання передає йому майно. Тому при шахрайстві обман або зловживання довірою завжди передують заволодінню майном і знаходяться з останнім у причинному зв`язку. При відсутності такої послідовності виключається склад шахрайства, а самі дії, за наявності необхідних для того ознак, можуть утворювати інший склад кримінального правопорушення.

Суд зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суди розглянули відповідно до вимог закону. Проте сторона обвинувачення не надала суду належних, достатніх, вагомих та допустимих доказів, які б у своїй сукупності доводили винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм протиправного діяння. Відповідно до ПП ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності від 06.11.2009 № 10 шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей) при шахрайстві застосовується винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі майна. Частина 1 статті 55 КПК України визначає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Згідно матеріалів кримінального провадження кошти в сумі 2 000 доларів США, які були вручені ОСОБА_7 для документування кримінального правопорушення, надавалися УСБУ в Черкаській області.

Вказане дозоляє дійти висновку про передчасність висновків прокурора щодо визнання ОСОБА_7 потерпілим у даному кримінальному провадженні, оскільки матеріали справи не містять об`єктивних даних щодо завдання останньому кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні. В п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. ЄСПЛ у рішеннях за заявами, що стосувалися порушення ст. 6 Конвенції через провокацію злочину з боку правоохоронців, неодноразово підкреслював, що в специфічному контексті методів розслідування, що застосовуються у боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів та корупцією, усталена позиція Суду полягає в тому, що суспільний інтерес не може виправдати використання доказів, отриманих у результаті підбурювання з боку поліції, оскільки такі докази з самого початку піддали б обвинуваченого ризику непоправного позбавлення права на справедливий розгляд («Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року; «Худобін проти Росії» 2006-ХІІ; «Ванян проти Росії» від 15 грудня 2005 року; «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, котрі діють за їх дорученням, не обмежують своїх дій лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того, щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу («Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року). ЄСПЛ також зазначає, що негласні операції мають проводитися пасивним шляхом за відсутності тиску на заявника для вчинення ним злочину за рахунок таких засобів, як прийняття на себе ініціативи в контактах із заявником, наполегливе спонукання, обіцянку фінансової вигоди або звернення до почуття жалю заявника. Перш за все, має бути встановлено, чи існувала об`єктивна підозра, що особа займається злочинною діяльністю або схильна до вчинення злочину («Баннікова проти Росії» від 04 листопада 2010 року). За наявності будь-якої попередньої інформації про існуючий злочинний намір має бути можливість її перевірити («Ванян проти Росії» від 15 грудня 2005 року, «Худобін проти Росії»2006-ХІІ), і органи влади повинні бути здатні у будь-який час довести, що вони мали достатні підстави для проведення негласної операції («Баннікова проти Росії» від 04 листопада 2010 року). Перед проведенням контролю за вчиненням злочину працівники правоохоронних органів повинні: володіти достатнім обсягом інформації про причетність особи до вчинення злочину; вступати в злочин лише на етапі його підготовки або вчинення; поведінка агентів повинна бути пасивною. Якщо в матеріалах справи немає доказів (раніше до порушення кримінального провадження), що особа вимагала неправомірну вигоду, то є достатні підстави вважати, що мала місце провокація. На думку суду, будь-яких конкретних, об`єктивних і перевірених даних, які б свідчили про початок злочинних дій зі сторони ОСОБА_9 в даній справі немає. Суд вважає, що саме дії ОСОБА_7 носили активний пошуковий характер, спрямований на надання неправомірної вигоди, оскільки саме останній ініціював контакти з обвинуваченим, не маючи жодного відношення до сторін у виконавчому провадженні, тобто дії ОСОБА_7 були спрямовані на підбурювання вчинення злочину. Ініційовані ним провокаційні зустрічі 06.04.2020 та 07.04.2020 негласно фіксувалася працівниками правоохоронних органів, що вказує на те, що останній виконував певні доручення правоохоронних органів, активно, наполегливо та цілеспрямовано діяв під їхнім контролем, переслідуючи виключно одну мету передати обвинуваченому кошти з метою штучного формулювання обвинувачення останнього у вчиненні тяжкого корупційного злочину, і подальша зміна кваліфікації дій обвинуваченого прокурором в суду цього не спростовує. Тобто є всі підстави стверджувати, що мала місце провокація, яка не була спростована прокурором у судовому засіданні. Провокація (підбурювання) до вчинення злочину збоку правоохоронців є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції. Відповідно до українського законодавства, рішення ЄСПЛ є для українських судів джерелом права й підлягають застосуванню для правовідносин, що виникають у судовій практиці. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_9 вчиняв будь-які активні дії, спрямовані на отримання коштів від заявника, а навпаки, активну роль в цій ситуації виконував саме ОСОБА_7 .

Суд вважає, що в діях ОСОБА_9 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Продовжуючи досліджувати обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, які надані стороною обвинувачення, суд дійшов висновку, щодо відсутності в діях обвинуваченого самого факту обману (шахрайство). Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_9 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи про те, що виконавче провадження по нарахуванню аліментів відносно боржника ОСОБА_13 закрите 21.07.2015, умисно, з корисливих мотивів, у робочий час з 08.00 до 18.00 години в лютому 2020 року, знаходячись в приміщенні Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за адресою: м. Черкаси, вул. Вернигори, 4, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, повідомив ОСОБА_7 , який є родичем ОСОБА_13 про необхідність надання для себе грошових коштів в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень, за ніби закриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_13 .

В подальшому, продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_9 в квітні 2020 року у робочий час з 08.00 до 18.00, знаходячись в приміщенні Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за адресою: м. Черкаси, вул. Вернигори, 4, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 повідомив про необхідність надання йому вже іншої суми, а саме у вигляді грошових коштів в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США.

Реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_9 07.04.2020 під час зустрічі з ОСОБА_7 , близько 13.30 години 00 хвилин, знаходячись на східцях між третім та четвертим поверхом приміщенні Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що розташоване за адресою: вул. Вернигори, 4, м. Черкаси переслідуючи мету наживи, одержав від ОСОБА_7 грошові кошти, в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, що станом на 07.04.2020 еквівалентно 54473 грн, за ніби закриття виконавчого провадження по нарахуванню аліментів відносно боржника ОСОБА_13 , хоча в силу своїх повноважень достовірно знав, що вказане виконавче провадження закрито 21.07.2015, в зв`язку з чим, шахрайським шляхом, неправомірно заволодів грошовими коштами в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, що станом на 07.04.2020 еквівалентно 54473 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду показала, що в 2010 відмовилась від стягнення аліментів з ОСОБА_13 і більш заяв про стягнення аліментів не подавала. Колишній чоловік ОСОБА_13 проживає більше 8 років в Польщі. Особу ОСОБА_7 вона не знає, він їй невідомий, і він не є племінником її колишнього чоловіка. З 2018 по 2020 рік вона проживала Ізраїлі, в зв`язку з чим з колишнім чоловіком не спілкувалась. Згідно ч. З ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Покази ОСОБА_7 суд оцінює критично, оскільки його родинні відносини з колишнім боржником у виконавчому провадженні ( ОСОБА_13 ) не підтверджені жодними об`єктивними даними, доручення та телефонні розмови з останнім з начебто проханням вирішити в його інтересах питання по стягненню аліментів у виконавчому провадженні спростовується інформацією з листа Черкаського районного відділу ДВС про те, що виконавче провадження за даним факто було закінчене в 2015 році на момент вчинення цих дій вже було знищене, а також показами колишньої дружини, наведеними вище. Суд вважає, що в силу обставин (вчинення провокації) у заявника ОСОБА_7 є підстави обмовлявати обвинуваченого. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності з вказаними нормами, сторони кримінального провадження мали всі умови для реалізації їх процесуальних прав, в тому числі й щодо обсягу доказів на обґрунтування своїх позицій. В ході судового розгляду не здобуто об`єктивних доказів які б свідчили про шахрайські дії зі сторони ОСОБА_9 зокрема про створення саме ним умов, які б мали ознаки шахрайських дій з метою отримання грошових коштів у ОСОБА_7 за нібито закриття виконавчого провадження по нарахуванню аліментів відносно ОСОБА_13 . Доказом відсутності таких дій з боку ОСОБА_9 суд вважає лист Черкаського районного ВДВС служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 10.04.2020, згідно якого при здійсненні перевірки журналів обліку виконавчих документів, переданих державним виконавцям в Автоматизовані системі виконавчих проваджень встановлено, що станом на 10.04.2020р. відкритих виконавчих проваджень в Черкаському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягненню з ОСОБА_13 14.07.1978 на користь юридичних та фізичних осіб, на виконанні не перебуває. Крім того виконавче провадження № 17303020 з примусового виконання виконавчого листа від 11.01.2010 №2-123 що видав Черкаський районний суд про стягнення з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_23 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку. Виконавче провадження закінчено 21.07.2015 року на підставі п.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ), що діяв на момент закінчення виконавчого провадження. Також з протоколу огляду місця події від 07.04.2020 (і відео до нього) вбачається, що працівниками СБУ в приміщенні до якого був вільний доступ, і не є службовим кабінетом ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: вул. Вернигори, 4, м. Черкаси, кабінет №10, у верхній частині дивана були вилучені кошти 20 купюр, номіналом по 100дол. США. З вищевикладеного протоколу вбачається, що під час вилучення коштів, ОСОБА_9 заперечував проти належності йому вказаних коштів, працівниками СБУ змиви з рук та коштів не робилися.

Тобто всі вищеперераховані та досліджені докази, які надані стороною обвинувачення, на думку суду, не вказують на винуватість ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Всі інші докази, надані прокурором на підтвердження вини обвинуваченого в скоєнні інкримінованого правопорушення, не підтверджують факту вчинення ОСОБА_9 злочину. Суд обмежений у праві збору доказів вини підсудного за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту. Відповідно до ст. 129 п. 4 Конституції України однією із засад судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, перевіривши докази у цій справі, надані стороною обвинувачення та стороною захисту, оцінивши їх відповідно до положень статті 94 КПК України, враховуючи, що всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що органами досудового слідства не доведено, що в діях ОСОБА_9 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України об`єктивна, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення. Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_9 . Стаття 8 Коституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов"язковою до застосування на території України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. За правилами статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у Постанові від 04.07.2018 р. № 51-597км17, наголошено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність виправдати ОСОБА_9 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом та не підтверджена належним та допустими жоказами, що в діянні останнього є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні звернути на державу.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374,377, 174 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_9 невинуватим у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України за недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення.

Виправдати ОСОБА_9 по обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати звернути за рахунок держави.

Речові докази по справі:

-карта пам`яті Micro SD № 14/1621т, карта пам`яті Micro SD № 14/4595т,

-оптичний носій DVD+R 14/4620т, оптичний носій DVD+R 14/4707т - залишити при матеріалах справи;

-зразок хімічної речовини, що використовувалась для помітки грошових коштів, упакований в сейф-пакет №3760314, переданий до камери зберігання речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області - знищити.

- повернути УСБУ в Черкаській області грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, які були вилучені в кабінеті Черкаського районного відділу ДВС під час проведення огляду місця події відповідно до протоколу, та які слідчим передані на зберігання до АБ Укргазбанку.

- лист Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 4-14/721 від 13.04.2020; копія наказу Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 871/к від 07.04.2017 «Про призначення ОСОБА_9 »; копія наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1016/03 від 24.12.2019 «Про ОСОБА_9 »; копія форми посадової інструкції державних службовців категорій «Б» та «В», затвердженої 28.12.2019 заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_29 ; копія положення про Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), затвердженого Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28.12.2019 № 40/6, приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- лист Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 13561 від 10.04.2020, приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Головуючий ОСОБА_1