Справа № 752/3478/22
Провадження №: 1-кп/752/1223/25
У Х В А Л А

18.03.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні суду судове засідання кримінального провадження №0002318 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановила:

прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні просила задовольнити клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб обвинуваченому ОСОБА_5 без визначення розміру застави. Подане клопотання обґрунтувала тим, що на теперішній час строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується, однак завершити судовий розгляд до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно допитати обвинуваченого та дослідити отримані письмові докази. Прокурор вказує, що ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість інкримінованого злочину та розуміючи відповідальність, яку останній може понести за вчинений злочин, може переховуватись від суду, оскільки не має постійного місця проживання, роботи та міцних соціальних зв`язків, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор зазначає, що обвинувачений, може впливати на потерпілих та свідка, які ще не допитані та загрожувати їх життю, з метою зміни їх показів. Прокурор вказала, що ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою наразі не зменшились. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КК України, а тому інші більш м`які запобіжні заходи застосовані бути не можуть. Також вказала, що тяжкість вчиненого злочину, вказує на доцільність продовження найсуворішого виду запобіжного заходу, а тому, на думку прокурора, є всі підстави для задоволення клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою та зазначив, що попередня ухвала суду не набрала законної сили, тому продовжувати строк дії запобіжного заходу є незаконним.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_8 наразі перебуває в ДУ "Київський слідчий ізолятор" та останньому було повідомлено про можливість приймати участь в розгляді даної справи через відеоконференцзв`язок, проте ОСОБА_8 жодних клопотань або заяв не подавав.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, згідно наданої прокурором інформації відносно останнього внесено відомості до ЄРДР про те, що він самовільно залишив військову частину.

Заслухавши сторін, дослідивши подане клопотання прокурора, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею.

Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою суд повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Під час судового розгляду справи прокурором було доведено, що ризики, які були встановлені раніше, а саме: переховування обвинуваченого від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні замаху на умисне вбивство двох осіб, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, обвинувачений може вживати заходи, спрямовані на переховування від суду, із врахуванням, в тому числі і військового стану в Україні та наявності ряду тимчасово окупованих територій, які не підконтрольні органам державної влади.

Крім того, на даний час, триває стадія дослідження доказів сторони обвинувачення, ще не допитаний обвинувачений ОСОБА_5 , а тому перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході, останній може вчиняти дії направленні на затягування судового розгляду справи, з метою уникнення відповідальності за інкримінований злочин.

Слід також зазначити, що ухвали колегії суддів про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 в частині наявності чи відсутності ризиків були предметом неодноразового перегляду Київським апеляційним судом, за результатами якого були залишенні без змін.

Також зважаючи на попередню судимість обвинуваченого за вчинення злочину проти життя та здоров`я особиі та обвинувачення у вчиненні подібного злочину через незначний проміжок часу після звільнення із місця позбавлення волі, існує ризик того, що ОСОБА_5 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення і єдиним способом запобігти цьому є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При визначенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів також бере до уваги, що у ОСОБА_5 до затримання і нині відсутні будь-які стійкі соціальні зв`язки, відсутнє постійне місце проживання, останній не мав офіційних доходів.

Раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою є обґрунтованим та співмірним пред`явленому ОСОБА_5 обвинуваченню, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним та необхідним.

Доводи захисту колегія суддів вважає безпідставними.

На підставі п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає за доцільне зменшити раніше визначений розмір застави та визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у виді 90 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Із врахуванням викладеного колегія суддів вважає за доцільне клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити частково та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177,178, 182, 183, 331 КПК України, колегія суддів

постановила:

клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартоюОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 (шістдесят) діб до 16.05.2025 року включно.

Строк продовження існуючої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обчислювати з 18.03.2025 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у вигляді 90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 272 520 (двісті сімдесят дві тисячі п`ятсот двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду м. Києва згідно порядку визначеного ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.10.2024 року у справі 752/3478/22 відносно ОСОБА_5 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити в СІЗО.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3