Справа № 947/6561/25
Провадження № 1-кс/947/4652/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000787 від 15.06.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. ч. 4, 5 ст. 255, ст. 386 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено 28.03.2025 року під час обшуку в кабінеті № 8 Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія № 83» за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, смт. Костянтинівка, вул. Володимирська, 1.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави, що вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень та може бути використане в якості речових доказів в рамках кримінального провадження.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та задовольнити.

Представник Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія № 83» подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання та просив розглянути клопотання без його участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяви учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000787 від 15.06.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. ч. 4, 5 ст. 255, ст. 386 КК України, що підтверджується матеріалами долученими до даного клопотання.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в складі злочинної організації у період з 2020 до 2021 року вчинив на території м. Одеса та Одеської області ряд злочинів, у зв`язку з чим його 17.01.2023 засуджено Київським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 194, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 255, ст. 257, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України та на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України та призначено остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна (вирок набрав законної сили). При цьому, під час досудового розслідування та судового провадження щодо ОСОБА_5 , останній повністю визнав вину в інкримінованих йому злочинах, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, вчинених іншими членами злочинної організації.

У зв`язку викладеним з метою ухилення від кримінальної відповідальності у окремих учасників злочинної організації, до складу якої входив ОСОБА_5 , виник кримінальний протиправний умисел направлений на примушення останнього до відмови від давання показань, що можуть викрити учасників злочинної організації, шляхом залякування та застосування до нього фізичного насильства.

З цією метою, дізнавшись, що ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання 15.05.2023 доставлено до Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія № 83», розташованої за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, селище Костянтинівка вул. Володимирська, 1, невстановлені учасники вищевказаної злочинної організації у невстановлений час, але не пізніше серпня 2023 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин залучили до вчинення кримінальних протиправних дій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відбував покарання у виді позбавлення волі у вказаній установі та мав серед осіб, що в ній утримувались певний неформальний авторитет, що давав йому ширші, з поміж інших осіб, можливості пов`язані з просуванням своїх інтересів та запобігання бути викритим у порушенні правил та режиму згаданої установи.

Так, в серпні 2023 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в Державній установі «Південноукраїнська виправна колонія № 83» за вищевказаною адресою, діючи умисно за дорученням та вказівками невстановлених досудовим розслідуванням осіб на замовлення учасників вищевказаної злочинної організації підійшов до ОСОБА_5 та передав йому мобільний телефон, через який за допомогою інтернет месенджера до ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_6 звернулись окремі учасники вищевказаної злочинної організації, які притягуються до кримінальної відповідальності у інших кримінальних провадженнях, та висловили ОСОБА_5 категоричну вимогу відмовитись від давання показань, що викривають членів злочинної організації, та надати нові неправдиві показання на користь останніх, погрожуючи йому фізичною розправою у разі невиконання вимоги.

Надалі ОСОБА_5 упродовж першого півріччя 2024 року неодноразово викликався для допиту як свідок в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні, яке розглядається Київським районним судом м. Одеси.

Проти участі у таких засіданнях ОСОБА_5 не заперечував, у зв`язку з чим, учасники злочинної організації, до складу якої раніше входив ОСОБА_5 , побоюючись бути викритими, вирішили, зламавши його волю, примусити до дій, що їй суперечать відмовитись від раніше наданих показань та надавати в подальшому неправдиві показання, що виправдовують таких учасників злочинної організації створивши йому нестерпні умови відбування покарання в Державній установі «Південноукраїнська виправна колонія № 83».

У зв`язку з цим, приблизно в травні (більш точний час не встановлено) за невстановлених досудовим розслідувань обставин згадані особи надали ОСОБА_6 неформальне доручення про створення ОСОБА_5 таких нестерпних умов відбування покарання.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи в Державній установі «Південноукраїнська виправна колонія № 83», за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, смт Костянтинівка вул. Володимирська, 1, діючи умисно, виконуючи замовлення окремих учасників злочинної організації, до складу якої раніше входив ОСОБА_5 , з метою вчинення протиправних дій щодо останнього, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які також відбували покарання у вказаній установі.

Надалі у ніч з 31.05.2024 на 01.06.2024 переслідуючи спільний злочинний намір, спрямований на примушення ОСОБА_5 до відмови від надання показань та надання неправдивих показань шляхом залякувань, спричинення фізичного болю через нанесення тілесних ушкоджень, а також моральних страждань через перспективу бути підданим побиттю в будь-який момент зайшли до кімнати відпочинку на території Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія № 83», розташованої за вищевказаною адресою, де ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно за дорученням та вказівками ОСОБА_6 по черзі завдали не менш 5 ударів кулаками по тулубу ОСОБА_5 в район грудної клітин, живота, ребер та нирок. В цей же час, ОСОБА_6 , діючи за дорученням та вказівками замовників злочину, проводив відеозйомку на мобільний телефон, з метою демонстрації іншим особам приниженого та пригніченого стану ОСОБА_5 , після чого також завдав декілька ударів в область грудної клітини останнього.

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, умисно шляхом застосування фізичного насильства за вказаних обставин заподіяли ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді переломів 6-7 правих ребер, що спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад трьох тижнів (21 день), які згідно з п.п. 2.2.1.«а», «б», «в», 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості.

Після заподіяння вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 надав ОСОБА_5 мобільний телефон, за допомогою якого один із учасників злочинної організації, до складу якої раніше входив останній, вказав ОСОБА_5 , що в разі невиконання вимог щодо відмови від давання показань, він й надалі буде піддаватись насильству. У подальшому ОСОБА_6 та інші залишили ОСОБА_5 в безпорадному стані.

Разом з цим усвідомлення того, що самостійно ОСОБА_5 не може нічого протиставити своїм кривдникам, які здатні діяти злагоджено та спільно, їх суттєву фізичну перевагу, перебуваючи під постійною їх увагою в замкнутому просторі (території установи виконання покарань), а також розуміючи те, що в разі надання ним правдивих показань він буде підданий повторним побиттям, а завдяки певному неформальному авторитету ОСОБА_6 серед засуджених можливо очікувати підступних та протиправних дій інших осіб, що утримуються в згаданій установі, створило в останнього тривале (до часу звільнення з установи виконання покарань 22.06.2024) моральне страждання у вигляді постійно пригніченого, тривожного стану, що обумовлений побоюваннями за власне життя, здоров`я, честь та гідність, а також постійним очікуванням бути підданим катуванню в різних формах без можливості очікувати на допомогу від інших осіб, що утримуються в установі.

У ході досудового розслідування слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 винесена ухвала про надання дозволу на проведення обшуку в Державній установі «Південноукраїнська виправна колонія № 83» за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, смт. Костянтинівка, вул. Володимирська, 1.

28.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в період часу з 12:00 по 12:20 було проведено обшук в кабінеті № 8 Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія № 83» за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, смт. Костянтинівка, вул. Володимирська, 1 за місцем перебування ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за результатом якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone 7 plus» imei: НОМЕР_1 з зарядним пристроєм, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщений до спеціального сейф-пакету ВУМ 1010137; мобільний телефон «Хiomi», який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який поміщений до спеціального сейф-пакету ВУМ 1010136; мобільний телефон «Redmi», який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який поміщений до спеціального сейф-пакету ВУМ 1010135; рапорт про вилучення мобільних телефонів № 233, № 232, № 231, запаковані до сейф-пакету KIV 4109576; криміногенна мапа державної установи «Південноукраїнська виправна колонія № 83» на 3-х арк., яка запакована до сейф-пакету KIV 4109576.

Слідчим суддею, на підставі долучених до клопотання матеріалів, встановлено, що вилучені під час обшуку мобільні телефони та документи відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можуть містити в собі сліди та відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

Зокрема, вилучені в ході обшуку мобільні телефони можуть зберігати інформацію, яка органом досудового розслідування у подальшому може бути використана, як доказ, зокрема вони є носіями сім-карт номерів мобільних телефонів за допомогою яких могли відбуватись телефонні з`єднання підозрюваних між собою та з іншими особами, які причетні до вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження, особи яких наразі встановлюються органом досудового розслідування.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000787 від 15.06.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. ч. 4, 5 ст. 255, ст. 386 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування, на майно яке було виявлено та вилучено 28.03.2025 року під час обшуку в кабінеті № 8 Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія № 83» за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, смт. Костянтинівка, вул. Володимирська, 1, а саме на:

-мобільний телефон «Iphone 7 plus» imei: НОМЕР_1 з зарядним пристроєм, який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-мобільний телефон «Хiomi», який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-мобільний телефон «Redmi», який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-рапорт про вилучення мобільних телефонів № 233, № 232, № 231;

-криміногенну мапу державної установи «Південноукраїнська виправна колонія № 83» на 3-х арк.

Виконання ухвали покласти на заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1