Провадження № 1-кс/761/658/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представників власника майна - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києві, клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень», про скасування арешту майна, накладеного постановою заступника начальника слідчого відділу прокуратури м. Києва радника юстиції ОСОБА_6 від 12 липня 2010 року в рамках кримінальної справи №50-5792, яка в подальшому внесена до ЄРДР за №0000031 від 27.11.2012,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень», про скасування арешту майна, накладеного постановою заступника начальника слідчого відділу прокуратури м. Києва радника юстиції ОСОБА_6 від 12 липня 2010 року в рамках кримінальної справи №50-5792, яка в подальшому внесена до ЄРДР за №0000031 від 27.11.2012 року.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що в рамках кримінальної справи №50-5792, 12.07.2010 року постановою заступника начальника слідчого відділу прокуратури м. Києва було накладено арешт на нерухоме майно ТОВ «ПГ «АСС», а саме: нежитловий будинок загальною площею 394,60 кв.м., який розташований за адресою: м. Київ, вул. Студентська, 5-7 літера Б. Весь цей час, вже більше 13 років, таке обмеження не дозволяє власнику мирно володіти та розпоряджатися своїм майном, що не кореспондується з принципом розумності та співмірності обмеження права власності третіх осіб завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до листа № від 02.12.2024 року слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 кримінальна справа №50-5792 від 12.07.2010 року була об`єднана із низкою інших справ та внесена до ЄДРДР за №0000031 від 27.11.2012 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч.4 ст. 190, ч. 1 ст. 362, 4.5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч.2 ст.233, ч.2 ст.364, ч.1 ст. 205, ч.3 ст.289, ч.1 ст.367, ч.5 ст.27 ч.3 ст.362, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 367 КК України.

Також у своєму клопотанні про надання інформації №AO-11/290, адвокат просив надати інформацію про те, чи є посадові особи та/або власники підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, однак слідчий проігнорував вказаний запит, що може свідчити про його небажання висвітлювати дані, що можуть стати в майбутньому підставами для скасування арешту майна. Крім того, ані посадових осіб, ані власників товариства жодного разу не було допитано за ці 13 років, що також підтверджує факт формальності накладення арешту і відсутність необхідності такого заходу забезпечення, у зв?язку із непричетністю посадових осіб ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень» та відсутністю потреби для досудового розслідування в участі вищезазначених у слідчих діях.

Враховуючи наведене, адвокат ОСОБА_4 просить скасувати арешт, накладений постановою заступника начальника слідчого відділу прокуратури м. Києва радника юстиції ОСОБА_6 від 12 липня 2010 року в рамках кримінальної справи №50-5792, яка в подальшому внесена до ЄРДР за №0000031 від 27.11.2012, на нежилий будинок загальною площею 394,60 м2, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Студентська, 5-7, літера Б, оскільки потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, відпала.

Адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримала та просила долучити документи, якими підтверджується належність нежитлового будинку загальною площею 394,60 м2, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Студентська, 5-7, літера Б, ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень».

Уповноважений слідчий у кримінальному провадженні №0000031 від 27.11.2012, будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, до суду не прибув. Разом з тим, до початку судового розгляду на електронну адресу суду надійшов лист слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 №16828-2025 від 17.01.2025, в кому останній вказує, що в рамках кримінального провадження №0000031 від 27.11.2012 проводяться слідчі дії, зокрема, допити осіб, яким було виділено земельні ділянки на підставі відповідних рішень, тимчасові доступи, витребовуються документи в органів державної влади, місцевого самоврядування, реєстраторів, які вчиняли нотаріальні правочини щодо об`єктів нерухомості. Також проводяться дії, направлені на встановлення так званих «підставних» осіб, яким було виділено земельні ділянки, зареєстровано право власності на їх ім`я на об`єкти нерухомості з метою подальшої реалізації та отримання матеріальної вигоди. Враховуючи наведене, слідчий просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту майна та проводити судовий розгляд клопотання без його участі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи, що слідчий був повідомлений завчасно та належним чином, разом з тим, до початку судового розгляду у своєму листі просив розглядати клопотання адвоката ОСОБА_4 без його участі, слідча суддя прийшла до висновку про можливість розгляду клопотання про арешт майна без участі уповноваженого слідчого.

Вислухавши думки адвокатів, ретельно дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_4 та долучені до нього матеріали кримінального провадження, а також скерований слідчим СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 лист, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Як встановлено у ході судового розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, постановою заступника начальника слідчого відділу прокуратури м. Києва радника юстиції ОСОБА_6 від 12 липня 2010 року в рамках кримінальної справи №50-5792, яка в подальшому внесена до ЄРДР за №0000031 від 27.11.2012, накладено арешт на нежилий будинок загальною площею 394,60 м2, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Студентська, 5-7, літера Б. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 27.11.2012 наразі здійснюється СУ ГУНП в м. Києві.

Так, якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 7 листопада 2018 року у справі №296/8586/16-ц).

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, ст. 174 КПК України закріплює, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Так, згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Так, вимоги абзацу 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачаються, що обов`язок доведення, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

У судовому засіданні встановлено, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000031 від 27.11.2012 службовим чи посадовим особам ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень» не було повідомлено про підозру, арешт майна триває вже 13 років, і слідчим не доведено, що за цей час були здобуті докази, які б свідчили про причетність ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень» або його посадових осіб до розслідуваних в рамках даного провадження обставин.

При цьому твердження слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 про проведення слідчих дій в рамках провадження як підставу відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 слідча суддя сприймає критично з огляду на тривалість досудового розслідування, відсутність будь-яких доказів на підтвердження викладеного у листі, а також ненадання документів, які б обґрунтовували необхідність подальшого втручання у мирне володіння ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень» належним йому майном.

У той же час, адвокатом ОСОБА_5 у ході судового розгляду було надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.01.2025, з якого вбачається, що станом на день розгляду клопотання адвоката ОСОБА_4 нежилий будинок загальною площею 394,60 м2, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Студентська, 5-7, літера Б, належить саме ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень».

При цьому, слідча суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також, слідча суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСі" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, оскільки жодних доказів, які б спростовували доводи, викладені у клопотанні адвоката ОСОБА_4 , та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, слідча суддя вважає, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими, а потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, такою, що відпала.

У свою чергу, відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень», про скасування арешту майна, накладеного постановою заступника начальника слідчого відділу прокуратури м. Києва радника юстиції ОСОБА_6 від 12 липня 2010 року в рамках кримінальної справи №50-5792, яка в подальшому внесена до ЄРДР за №0000031 від 27.11.2012 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 22, 26 98, 170, 171, 173, 174, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ТОВ «Інформаційна група «Агентство столичних сполучень» - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою заступника начальника слідчого відділу прокуратури м. Києва радника юстиції ОСОБА_6 від 12 липня 2010 року в рамках кримінальної справи №50-5792, яка в подальшому внесена до ЄРДР за №0000031 від 27.11.2012, на нежилий будинок загальною площею 394,60 м2, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Студентська, 5-7, літера Б.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 04 лютого 2025 року о 10 год. 10 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1