УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2025 Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі за засобом відеофіксації клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Нововолинськ, Волинської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, судимого 04.09.2024 Нововолинським міським судом Волинської області за ч.1 ст.309 КК України до 17000грн штрафу, 02.10.2024 Нововолинським міським судом Волинської області за ч.1 ст.309 КК України до 17000грн штрафу, військовослужбовця, стрільця-помічника гранатометника 2 єгерського відділення 3 єгерського взводу 7 єгерської роти 3 єгерського батальйону ВЧ НОМЕР_1 , не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.345 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

21.03.2025 до суду надійшло погоджене з прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України за наступних обставин.

Так, 19.03.2025 близько 21-00 год, ОСОБА_5 , перебуваючи на задньому сидінні службового автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» р.н.з. НОМЕР_2 , котрий був розташований поруч приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_3 , маючи на меті, злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, розуміючи що працівник СРПП ВП №1 Володимирського РВП ГУНП у Волинській області сержант поліції ОСОБА_7 , знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, наніс один удар лівою рукою в обличчя останньому, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний намір, умисно, наніс не менш трьох ударів по обох кистей рук ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді забійних ран пальців обох кистей, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

19.03.2025, відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000278 з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст.345 КК України.

В той же день, о 21-10год. 19.03.2025, ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

20.03.2025 ОСОБА_5 слідчим, за погодженням із прокурором, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: витягом з ЄРДР, рапортом щодо реєстрації правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколами допитів свідків, повідомленням про підозру, висновками експертів, а також іншими матеріалами кримінального провадження, в тому числі, що характеризують особи підозрюваного.

На підставі викладеного слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої важкості, поєднаного із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що свідчить про високу суспільну небезпеку останнього, не має міцних соціальних зв`язків, самовільно залишив військову частину (відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР № 0001039 від 19.12.2024), що свідчить проте те, що підозрюваний у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може переховуватись від слідства та суду, задля уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків чи потерпілих та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання, обґрунтовуючи його вищенаведеними ризиками, просили задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні свою причетність до інкримінованого правопорушення визнав, однак заперечував проти обрання відносно нього тримання під вартою, оскільки в нього наявне постійне місце проживання та вагітна дівчина з якою вони разом проживають.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію підзахисного, також заперечував проти обрання тримання під вартою, мотивуючи тим, що останній визнав свою причетність щодо інкримінованого злочину, дав зізнавальні покази, вибачився перед потерпілим. Щодо даних, яких характеризують ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки, є військовослужбовцем, у ВЧ характеризується позитивно, учасник бойових дій, безпосередньо брав участь у захисті від російської агресії, був неодноразово контужений, у зв`язку з чим виявляється агресія та виникають конфлікти. Враховуючи наведене просив обрати запобіжний захід у виді особистого зобов,язання.

Слідчий суддя, заслухавши клопотання слідчого, думку учасників справи, дослідивши представлені до клопотання матеріали, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, справу «Комарова проти України» від 16.05.2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважає, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Оскільки метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи, то дотримання зазначених вимог є обов`язковим.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися з кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків в цьому кримінальному провадженні.

На підтвердження підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого правопорушення органом досудового розслідування надані: витягом з ЄРДР, рапортом щодо реєстрації правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколами допитів свідків, повідомленням про підозру, висновками експертів, а також іншими матеріалами кримінального провадження, в тому числі, що характеризують особи підозрюваного.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

ОСОБА_5 , має постійне місце реєстрації та проживання, є військовослужбовцем, проходив лікування у госпіталі у зв`язку з пораненнями, разом з тим, рахується як особа, яка самовільно залишила частину, внаслідок чого порушено кримінальне провадження за ч.5 ст.407 КК України. Неодноразово судимий за правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, покарання за які не відбув, штрафи не сплатив. Протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.44, ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім даних, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя враховує ті обставини, що інкриміноване правопорушення, за яким останній підозрюється, вчинене щодо працівника правоохоронного органу та передбачає покарання в тому числі і у виді позбавлення волі строком до п`яти років позбавлення волі, при цьому органом досудового слідства тільки розпочато слідство по справі, не зібрані докази у повному обсязі, на стадії досудового слідства перебуває ще кримінальне проваджень за військовий злочини, що дає достатні підстави вважати, що залишаючись на свободі він може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, може впливати на потерпілого, свідків, знищити докази по справі, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування. Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, внаслідок чого слідчий суддя приходить до висновку обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

З огляду на це, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Наведені захисником доводи не підтверджені належними доказами та не спростовують встановлених слідчим суддею ризиків, а тому відсутні підстави для запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Виходячи з вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, яка передбачає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, вважаю необхідним при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 розмір застави не визначати.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 17.05.2025 року включно.

Розмір застави не визначати.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 11-00год 24.03.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_8