н/п 1-кс/953/651/25
"06" лютого 2025 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
18 жовтня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру. 27 грудня 2024 року сторона захисту звернулася до СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області з клопотанням у порядку ст. 220 КПК України, в якому просила: провести додатковий допит потерпілого ОСОБА_6 з метою повного з`ясування обставин вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення; провести допит ОСОБА_7 ; вжити заходи щодо встановлення особи на ім`я « ОСОБА_8 » та інших невстановлених слідством осіб, які вчинили стосовно ОСОБА_6 кримінальне правопорушення; додатково допитати свідка ОСОБА_9 щодо усіх відомих йому обставин; долучити до матеріалів кримінального провадження та оглянути аудіозапис розмови, що надійшов на мобільний телефон ОСОБА_4 ; вжити заходів щодо встановлення осіб, які брали участь у вказаній розмові; встановити факт притягнення/не притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності; отримати у порядку глави 15 КПК України відомості про з`єднання за абонентськими номерами, які перебували у ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ; вжити заходів щодо отримання доказів наявності у ОСОБА_10 грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США. 30 грудня 2024 року за результатами розгляду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , слідчим СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області винесена постанова про часткову відмову у задоволенні клопотання сторони захисту. На переконання сторони захисту, зазначена постанова є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню. Зазначила, що формулювання прийнятого слідчим рішення не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки не містить посилання на обставини, на підставі яких прийнята постанова, а мотиви для її прийняття є формальними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам КПК України. Крім того, наведені у постанові доводи не підтверджуються матеріалами досудового розслідування, зокрема показання потерпілого містять розбіжності та неточності, які суттєво впливають як на кваліфікацію кримінального правопорушення так і на встановлення кола осіб, що його вчинили. За таких обставин просила скасувати постанову слідчого про часткову відмову у задоволенні клопотання, поданого до СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області 27 грудня 2024 року, та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій від 23 грудня 2024 року, подане в порядку ст. 220 КПК України, задовольнити його.
Представник особи, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила скаргу задовольнити та розглядати за її відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.
Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченому КПК України.
Статтею 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.
Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед детективом, та обґрунтованість внесеного клопотання.
Отже, предметом судового контролю під час розгляду таких скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно поданого клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.
З долучених до скарги матеріалів вбачається, що 27 грудня 2024 року захисник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до заступника ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області з клопотанням, у порядку ст. 220 КПК України, в якому просила: провести додатковий допит потерпілого ОСОБА_6 з метою повного з`ясування обставин вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення; провести допит ОСОБА_7 ; вжити заходів щодо встановлення особи на ім`я « ОСОБА_8 » та інших невстановлених слідством осіб, які вчинили стосовно ОСОБА_6 кримінальне правопорушення; додатково допитати свідка ОСОБА_9 щодо усіх відомих йому обставин; долучити до матеріалів кримінального провадження та оглянути аудіозапис розмови, що надійшов на мобільний телефон ОСОБА_4 ; вжити заходів щодо встановлення осіб, які брали участь у вказаній розмові; встановити факт притягнення/не притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності; отримати у порядку глави 15 КПК України відомості про з`єднання за абонентськими номерами, які перебували у ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ; вжити заходи щодо отримання доказів наявності у ОСОБА_10 грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США.
Слідчий суддя встановив, що за результатами розгляду клопотання захисника ОСОБА_3 , поданого 27 грудня 2024 року, слідчий СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 виніс постанову про часткову відмову у задоволенні клопотання.
Так слідчий, розглянувши клопотання сторони захисту, дійшов висновку, що клопотання в частині додаткового допиту потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_9 за участю сторони захисту, вжиття заходів щодо встановлення особи на ім`я « ОСОБА_8 » та інших невстановлених слідством осіб, які вчинили щодо ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, долучення до матеріалів кримінального провадження носія з відеозаписом обушку квартири, вжиття заходів щодо встановлення осіб, які брали участь у розмові, що зафіксована на відеозаписі, встановлення факту притягнення/не притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, вжиття заходів щодо отримання у порядку глави 15 КПК України відомостей про з`єднання за абонентськими номерами, які перебували у ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ; вжиття заходів щодо отримання доказів наявності у ОСОБА_10 грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США, не підлягає задоволенню, з тих підстав, що під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, якими підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та проведення вищезазначених слідчих дій за участю сторони захисту є недоцільним, а проведення допиту потерпілого за участю сторони захисту може мати негативний вплив на здійснення досудового розслідування та у подальшому не виключається можливість ризику психологічного впливу сторони захисту на потерпілого.
Дослідивши у судовому засіданні постанову слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 30 грудня 2024 року та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Положеннями ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За приписами ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Тобто, право сторони захисту ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій є абсолютним, але питання про доцільність та необхідність їх проведення вирішується слідчим та прокурором шляхом винесення вмотивованої постанови в порядку ст. 220 КПК України.
Вимоги до процесуального рішення, прийнятого у формі постанови, зазначені у ст. 110 КПК України.
За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти відображення в його мотивуванні, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.
Таке процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Слід також звернути увагу, що кримінальне процесуальне законодавство не покладає на слідчого обов`язку проводити усі слідчі (розшукові) дії, які ініціює сторона захисту, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути неможливими, недоцільними, передчасними або ж перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Процесуальна самостійність слідчого, серед іншого, обумовлюється необхідністю проведення ефективного досудового розслідування та наявністю повноважень на проведення слідчих (розшукових) дій у випадках встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки саме слідчий, який здійснює слідство у кримінальному провадженні, визначає предмет та коло обставин, які підлягають доказуванню, та необхідністю вчинити окремі підготовчі дії, які забезпечать ефективність та результативність його проведення.
Слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення чи яку саме слідчу дію має прийняти/вчини слідчий чи прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення в супереч своїй ролі в провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК України).
Слідчий суддя, розглядаючи скаргу в порядку п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, яка полягає у відмові у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, має лише право зобов`язати слідчого чи прокурора розглянути, у встановленому ст.220 КПК Україні порядку та строки, подане клопотання, або прийняти рішення, яке за своїм змістом відповідало б вимогам ст. 110 КПК України.
Протилежне суперечило б принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК).
Дослідивши постанову про відмову у задоволені клопотання від 30 грудня 2024 року, а саме - у частині відмовити у задоволенні клопотання: провести додатковий допит потерпілого ОСОБА_6 ; провести допит ОСОБА_7 ; вжити заходів щодо встановлення особи на ім`я « ОСОБА_8 » та інших невстановлених слідством осіб, які вчинили стосовно ОСОБА_6 кримінальне правопорушення; додатково допитати свідка ОСОБА_9 щодо усіх відомих йому обставин, слідчий суддя встановив, що зміст оскаржуваної постанови у цій частині не містить правового обґрунтування та мотивування.
Положеннями ст.7 КПК України передбачена така засада кримінального провадження як змагальність сторін та свобода у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відмова слідчого у задоволенні клопотання захисту про здійснення слідчих (розшукових) дій з посиланням на те, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, якими підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, є порушенням загальних засад та принципів кримінального провадження.
Наведення мотивів повної чи часткової відмови у задоволенні клопотання є складовою обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора, передбаченого ст. 220 КПК України, а отже відсутність таких мотивів може становити бездіяльність, яка є предметом оскарження згідно з ст. 303 КПК України.
Слідчий суддя вважає за необхідне скасувати постанову у цій частині та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання з наведенням мотивів прийнятого рішення.
Постанова слідчого від 30 грудня 2024 року в іншій частині, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження та оглянути аудіозапис розмови, що надійшов на мобільний телефон ОСОБА_4 ; вжити заходів щодо встановлення осіб, які брали участь у вказаній розмові; встановити факт притягнення/не притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності; вжити заходів щодо отримання доказів наявності у ОСОБА_10 грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США; - відповідає вимогам КПК України та скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 91, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 30 грудня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001664 від 31.10.2024 задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 30 грудня 2024 року про часткову відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001664 від 31.10.2024 - скасувати частково.

Зобов`язати слідчого СВ ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 повторно розглянути клопотання від 23 грудня 2024 року адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , у частині:

- проведення допиту ОСОБА_7 ;

-вжиття заходів щодо встановлення особи на ім`я « ОСОБА_8 » та інших невстановлених слідством осіб, які вчинили стосовно ОСОБА_6 кримінальне правопорушення;

- додаткового допиту свідка ОСОБА_9 щодо усіх відомих йому обставин;

-отримання у порядку глави 15 КПК України відомостей про з`єднання за абонентськими номерами, які перебували у ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7

та повідомити заявника про результати його розгляду.

Ухвала оскарженню апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1