Справа №639/2086/25
Провадження №1-кс/639/421/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника медичної частини №27 Центру охорони здоров`я Державної КВС України у Харківській та Луганській областях ОСОБА_3 , ув`язненого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції) розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за скаргою ОСОБА_5 , 1979 року народження, в порядку ст. 206 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває скарга ув`язненого ОСОБА_4 , 1979 року в порядку ст. 206 КПК України.

Свою скаргу ОСОБА_4 обгрунтував тим, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Киїіського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 року запобіжний захід змінено з тримання під вартою на запобіжний захід у виді поміщення до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, а саме в Дніпровську філію «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України». З липня 2024 року ОСОБА_4 вже дев`ять разів етапували до вищевказаної установи, але кожного разу повертали до ДУ «Харківський слідчий ізолятор», у зв`язку із відмовою від прийняття на підставі відсутності документа, що посвідчує особу. Окрім того, отримати паспорт не є можливим, тому що відсутні будь-які підтверджуючі його особу документи та раніше паспорт він не отримував.

Ув`язнений ОСОБА_4 вказав, що увесь цей час він не отримує належного лікування у спеціалізованій установі, оскільки фактитчно перебуває під вартою в слідчому ізоляторі, який не пристосований для надання останньому необхідної медичної допомоги, а також відсутні відповідні фахівці. У зв`язку із чим, ОСОБА_4 просив звільнити його з під варти, оскільки потребує лікування, яке йому неспроможні надати в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Представник медичної частини №27 Центру охорони здоров`я Державної КВС України у Харківській та Луганській областях ОСОБА_3 у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_4 дійсно потребує психіатричної допомоги, та є інвалідом з дитинства. Проти задоволення скарги не заперечував.

ОСОБА_4 з огляду на свій психічний стан не доступний продуктивному вербальному контакту, у зв`язку з чим з`ясувати його позицію з даного питання неможливо.

Прокурор звернулась до суду із заявою, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення скарги заперечувала.

Заслухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Ухвалою від 18 липня 2024 року Київський районний суд м. Харкова змінив ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, на строк 60 діб, тобто до 16.09.2024 року включно, і постановив помістити ОСОБА_4 до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Ухвалою від 21 лютого 2025 року Київський районний суд м. Харкова продовжив ОСОБА_4 строк дії зазначеного вище запобіжного заходу до 21 квітня 2025 року і постановив упродовж строку дії запобіжного заходу утримувати ОСОБА_4 у ДФ «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги».

Проте відповідно до одержаної судом інформації ДФ «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» неодноразово відмовляла у прийнятті ОСОБА_4 і повертала його до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на підставі відсутності у його особовій справі документів, що посвідчують особу. У зв`язку з наведеним, станом на зараз ОСОБА_4 перебуває у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Надати документи, що посвідчують особу ОСОБА_4 , суд і орган досудового розслідування позбавлені об`єктивної можливості.

Разом із тим, ухвала суду, яка набрала законної сили, згідно зі ст. 533 КПК України обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення, у тому числі службовими особами підприємств, установ і організацій, тягне відповідальність, установлену законом.

Окрім наведеного, статтею 49 Основного Закону кожній людині в Україні гарантовано право на охорону здоров`я та медичну допомогу. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Психіатрична допомога, як передбачено ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу», надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Особа, яка страждає на психічний розлад згідно зі ст. 14 наведеного Закону, може бути у примусовому порядку госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Водночас відповідно до 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, що її потребують, мають право, зокрема, на одержання за медичними показаннями медико-санітарної допомоги всіх видів в умовах, що відповідають вимогам санітарного законодавства.

Реалізацію цих правових норм, які покликані гарантувати захист прав і законних інтересів осіб, що страждають на психічні розлади, забезпечити їх належне лікування, реабілітацію, а також мінімізувати загрозу, яку хворі за своїм психічним станом можуть становити для себе та іншиих осіб, законодавець не ставить у залежність від соціального становища людини та наявності чи відсутності у неї документів, що посвідчують особу.

Під час вирішення судом питання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді поміщення до спеціалізованого психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, було встановлено факт наявності у нього тяжкого психічного розладу, констатовано обґрунтованість підозри у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, що були небезпечними і для нього, і для інших осіб, існування ризиків продовження такої поведінки, а також нездатність ОСОБА_4 з огляду на його стан задовольнити свої нагальні життєві потреби на рівні, який би забезпечував його життєдіяльність.

З огляду на викладене відмова психіатричного закладу у прийнятті ОСОБА_4 з посиланням на відсутність документів, які посвідчують особу, суперечить принципу доступності психіатричної допомоги і зводить нанівець сам зміст права людини на її одержання.

Згідно з п. 8 Порядку організації психіатричної допомоги у разі застосування судом запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2024 року № 467, керівник спеціалізованого закладу у разі надходження відповідного судового рішення організовує його невідкладне виконання та надання особі психіатричної допомоги. За наявності рішення суду про застосування щодо особи запобіжного заходу у виді поміщенням до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, ні зазначений вище Порядок, ні інші акти чинного законодавства за жодних обставин не наділяють службових осіб цих закладів правом відмовити у поміщенні людини до них.

Означені протиправні дії службових осіб спеціалізованого закладу призводять до нівелювання як права людини на медичну допомогу, так і визначених у ст. 2 КПК України загальних засад кримінального провадження захисту особи, суспільства, держави від кримінальних правопорушень, а також захисту прав і законних інтересів учасників провадження.

Виходячи з наведеного, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Зобов`язати службових осіб Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» помістити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», яка знаходиться за адресою: 49006, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 84.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 07.04.2025 року о 15 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1