Справа № 950/161/25
Провадження № 1-кп/950/122/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Лебедин обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000095 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець м. Лебедин; громадянин України; освіта середня; неодружений; зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 ; не працює) раніше засудженого вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20.12.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпіла - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У період дії воєнного стану, запровадженого з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який триває до цього часу, 11.03.2024 близько 12 години ОСОБА_3 прийшов у гості до своїх знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які проживають по АДРЕСА_2 .

Тоді ж ОСОБА_3 побачив на столі в одній із кімнат будинку банківську картку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 (з безконтактною технологією проведення платежів) на якій встановлено ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, власником якої є ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на протиправне збагачення та таємне викрадення належного ОСОБА_5 офіційного документу, а саме банківської картки AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 для подальшого зняття з неї грошових коштів. З цією метою, близько 12 год. 10 хв. 11.03.2024 ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне викрадення офіційного документа, таємно, з корисливих мотивів, розуміючи, що вищевказана банківська картка є офіційним документом, яка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, переслідуючи корисливий намір, шляхом вільного доступу, викрав банківську картку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 .

Викрадену банківську картку ОСОБА_3 поклав до кишені куртки та покинув вказане домоволодіння.

Крім того, 11.03.2024 близько 12 години, перебуваючи у будинку за адресою по АДРЕСА_2 , викравши банківську картку AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що вона на указану банківську картку отримає щомісячну допомогу по догляду за ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом, вирішив заволодіти грошовими коштами, наявними на указаному банківському рахунку, а також мобільним телефоном «Nokia» 106 DS чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , та який лежав на столі в одній із кімнат будинку.

З метою реалізації свого злочинного наміру спрямованого на викрадення грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_1 , ОСОБА_3 усвідомлюючи, що його дії є непомітними для присутніх, викрав вищевказаний мобільний телефон (вартістю відповідно до проведеної судової товарознавчої експертизи № СЕ- 19/119-24/9275-ТВ від 13.06.2024 - 899,00 грн.) та банківську картку № НОМЕР_1 з метою зняття з банківського рахунку наявних на ньому грошових коштів.

У подальшому, продовжуючи реалізувати єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном, належного ОСОБА_5 , а саме грошовими коштами, ОСОБА_3 , 12.03.2024 близько 16 години 45 хвилин прийшов до магазину «Лаванда», який знаходиться за адресою: вул. Михайлівська, 25 в м. Лебедині з викраденою ним банківською карткою № НОМЕР_1 . Діючи таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів о 16 год. 53 хв. 12.03.2024 шляхом зняття з банкомату АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за вищевказаною адресою за допомогою викраденої банківської картки, ОСОБА_3 заволодів грошовими коштами, які належать ОСОБА_5 в сумі 2900,00 грн.

Суд кваліфікує такі дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 184 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану. Також суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 357 КК України тобто викрадення офіційного документу вчинене з корисливих мотивів.

Разом із обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 16.01.2025. Однак, у подальшому прокурор подав змінену угоду від 25.02.2025, питання про затвердження якої розглядається судом.

Так, 25.02.2025 між прокурором Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди ОСОБА_3 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Враховуючи те, що ОСОБА_3 визнав свою винуватість, сторони погодили призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. За ч. 1 ст. 357 КК України сторони погодили покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20.12.2024, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним за пред`явленим обвинуваченням у повному обсязі, підтвердив, що угода укладена ним добровільно. Захисник вказав, що угода може бути затверджена із призначенням узгодженого покарання.

Прокурор вважав за можливе затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.

Потерпіла вважала за можливе затвердити угоду, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, повідомила, що останній відшкодував завдану їй шкоду грошима та попросив вибачення.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком та тяжким злочином. Тому укладення угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні є можливим.

Роз`яснивши положення ч. 4 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені зазначеною нормою, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено обвинуваченим у судовому засіданні та його захисником.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам статті 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність претензій з боку обвинуваченої.

При призначенні покарання, передбаченого угодою, на підставі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20.12.2024 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання слід призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, що також передбачено угодою від 25.02.2025.

Сторонами узгоджено призначення основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України, ч. 1, 4 ст. 70 КК України та звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Можливість звільнення від покарання з випробування обвинуваченого до якого було застосовано звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та який до ухвалення вироку вчинив злочин за вчинення якого він звільняється від відбування покарання з випробуванням, відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.09.2019 у справі № 199/1496/17.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20.12.2024, слід призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1135,92 грн.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.02.2025 між прокурором Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000095.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання

- за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20.12.2024, та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1135,92 грн.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8