Справа № 487/935/25
Провадження № 1-кп/487/452/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0002241 від 14.09.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді номера обслуги З механізованого відділення 2 механізованого взводу З механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «молодший сержант», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4

за участю сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» призвано на військову службу за мобілізацією 07.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_3 .

Надалі, на виконання розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_4 , викладеного в телеграмі №2393/5/2/480 від 02.04.2022 молодшого сержанта ОСОБА_3 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 , для подальшого проходження служби, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 за №80 від 06.04.2022 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення з 06.04.2022, зараховано у розпорядження командира військової частини та прикомандировано до танкового батальйону.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 за №235 від 06.09.2022, молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги З механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту зарахування ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_2 з 06.04.2022, останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби молодшому сержанту ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, молодший сержант ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, молодший сержант ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, частина особового складу військової частини НОМЕР_2 були виведені в місце тимчасової дислокації на території ТОВ «МБТЗ» за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі і ОСОБА_3 .

Проте 01.10.2022 більш точний час в ході проведення досудового слідства встановити не надалось можливим, молодший сержант ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді номера обслуги 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце тимчасової дислокації 2 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 на території ТОВ «МБТЗ» за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби, до 20.12.2024.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину не визнав, просив його виправдати, зазначив, що дійсно він проходив службу в лавах ЗСУ та самовільно залишив частину повернувшись до міста свого проживання в м. Мукачево Закарпатської області, однак це було викликано його тяжким психологічним станом та тим, що його призвано на службу в супереч діючому законодавству, оскільки на момент призиву він відбував однорічний іспитовий строк за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2021. Детальніше показав суду, що 06.02.2022 його викликали до військкомату для відмітки, забрали телефон, закрили у приміщенні та сказали пройти лікарську комісію. Під час проходження комісії обвинувачений повідомив, що відбуває покарання з випробувальним терміном , а також в нього була спроба самогубства. Йому запропонували на пару тижнів пройти фахову підготовку після чого пообіцяли повернути до дому. Після проходження медичної комісії обвинуваченого привезли в село Старич, 7 числа село розбомбили через що довелося перебувати в лісі 2-3 тижні. Пізніше, частину особового складу відправили в Одесу там повідомили, що танкісти їм не потрібні та відправили обвинуваченого в місто Южне де знаходиться цегляний завод. ОСОБА_3 повідомив, що перебував певний час на тому заводі, 3 дні по тому командир забрав його, та відвіз в Іваново там перебував ще місяць. Через 2 тижні прийшла телефонограма про те ,що помер батько обвинуваченого та його зняли з позиції. 9 днів по тому ОСОБА_3 повернувся в ОСОБА_7 де йому повідомили, що відвезуть на бойову позицію. Приїхали якісь не відомі люди, загрузили обвинуваченого в автомобіль,та відвезли в невідомому напрямку, з усіх сторін чулись вибухи. Їх залишили в невідомому місці без всяких вказівок,пояснень, командира, їжі та озброєння. На 3 день приїхала машина з продуктами її розбомбили, водій залишився живий. Приїхала евакуаційна машина, забрала двох поранених та поїхала, їх залишили віч на віч з ворогом, всім було на них все одно, та вони відчували себе покинутими. Так обвинувачений пробув 2 тижні в стресовій ситуації. Через деякий час приїхала ще одна машина обвинувачений наполіг на тому, щоб його забрали. ОСОБА_3 привезли в штаб, де на нього почав кричати підполковник за те, що залишив бойові позиції. Обвинуваченого перевели в частину у Миколаєві де він повідомив, що на фоні пережитого в нього відбулася деморалізація бойового духу та пригнічений моральний стан, через, що він відмовляється нести службу, зібрав речі та поїхав до міста Мукачева. Через два тижні обвинуваченим було написано пояснювальну на ВСП, чому ним було покинуто військову частину де повідомив ,що відмовляється служити. Приїхав слідчий взяв покази у ОСОБА_3 за місцем його проживання в м. Мукачево та відпустив. Вже у грудні 2024 за ним приїхали працівники поліції та затримали його.

Не дивлячись на не визнання вини ОСОБА_3 , вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами дослідженими в суді.

Допитаний в судовому засідання у якості свідка ОСОБА_8 показав суду, що проходив службу разом з обвинуваченим в одній частині. Військовослужбовець ОСОБА_3 займався ремонтом та обслуговуванням техніки на бронетанковому заводі в м. Миколаєві, завжди перебував в тиловому місці, тому загрози його життю нічого не становило . З боку особистого складу та керівництва, в бік ОСОБА_3 тиску та образ не було. Також жодного разу не поступало ніяких скарг на здоров`я , моральний стан або сімейні проблеми від самого обвинуваченого. Точну дату самовільного залишення військової частини свідок не пам`ятає приблизно на початку жовтня 2022. На той момент свідком обіймав посада головного сержанта 2 механізованого взводу. Він із заступником керівника роти після приїзду з Донецької області займалися пошуком ОСОБА_3 , на бронетанковому заводі його знайдено не було, слухавку він також не брав.

Допитаний в судовому засідання у якості свідка ОСОБА_9 показав суду, що перебував на посаді заступника командира 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_5 це було восени 2022. Самого ОСОБА_3 він не пам`ятає так як було дуже багато військових на той період. В обов`язки свідка входило забезпечення морально-психологічного стану військових. Ніяких скарг від ОСОБА_3 на його моральний і психологічний стан не поступало . Розшукові дії відносно ОСОБА_3 проводилися за участі свідка та головним сержантом ОСОБА_8 . Ними проводився виїзд на тимчасове місце розташування де повинен був перебувати військовий ОСОБА_3 . Від колег по службі нічого не чув про те що він хоче залишити військову частину та чи є якісь сімейні проблеми. Особисто з ОСОБА_3 свідок знайомим не був так, як його призначили на посаду у даний підрозділ наприкінці серпня 2022, а в жовтні 22 ОСОБА_3 самовільно залишив частину.

Витягом з ЄРДР № 0002241 від 14.09.2024 за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень від 14.09.2024 згідно якого військовослужбовець військової служби за мобілізацією В/Ч НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_3 в умовах воєнного стану 01.10.2022 самовільно залишим місце несення служби з попередньої кваліфікацією ч.5 ст. 407 КК України.(а.с.55 56)

Повідомленням про кримінальне правопорушення від В/Ч НОМЕР_2 від 29.08.2024 № 0666/116/3303, згідно якого військовослужбовець В/Ч НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_3 в умовах воєнного стану 01.10.2022 самовільно залишив місце несення служби. (а.с.59)

Службовим розслідуванням проведеного В/Ч НОМЕР_2 за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_3 в умовах воєнного стану 01.10.2022 місце несення служби з додатками, а саме Доповіддю командира В/Ч НОМЕР_2 за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_3 в умовах воєнного стану 01.10.2022 місце несення служби від 01.10.2022, витягом з наказу від 12.07.2023 № 2561 щодо проведення службового розслідування, Актом службового розслідування на ім`я командира В/Ч НОМЕР_2 за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_3 в умовах воєнного стану 01.10.2022 місце несення служби, письмових пояснень капітана ОСОБА_10 та майора ОСОБА_11 , щодо виявлення факту самовільного залишення солдатом ОСОБА_3 в умовах воєнного стану 01.10.2022 місце несення служби, службовою характеристикою відносно солдата ОСОБА_3 та листом доведення статей КК України ОСОБА_3 (а.с.60 79)

Медичною характеристикою н старшого солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.08.2024, складеною начальником медичного пункту 1 МБ В/Ч НОМЕР_2 , згідно якої при проведенні первинної ВЛК скарг на здоров`я не пред`являв. Даних про перебування на диспансерному обліку не надавав. Скарг не мав. (а.с.80)

Наказами по В/Ч НОМЕР_2 , щодо проходження військової служби ОСОБА_3 в частині, а саме зарахування до списків особового складу частини та виплати винагороди, надання відпустки № 80 від 06.04.2022, № 235 від 06.09.2022, № 54 від 11.03.2022, № 116 від 12.05.2022, № 209 від 11.08.2022, №217 від 19.08.2022, (а.с.84 85, 88, 89, 90)

Відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.12.2024 №22025 на ім`я керівника ТУ ДБР розташованого у місті Миколаєві, а саме на запит від 23.12.2024 3 16-04-56558-24, щодо громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої громадянин ОСОБА_3 під час призову на військову службу по мобілізації в особливий період із заявами та скаргами до посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертався, документів щодо наявності підстав на відстрочку від призову по мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», наявності інвалідності та стан здоров`я, що перешкоджає йому виконувати військовий обов`язок не надавав.

Громадянин ОСОБА_3 21.02.2024 був запрошений в ІНФОРМАЦІЯ_5 під час здійснення спільних з представниками Патрульної та Національної поліції заходів правового режиму воєнного стану на блок-посту с. Нижні Ворота та на маршрутах патрулювання в районі відповідальності на території міста Мукачево та Мукачівського району. В ході уточнення військово-облікових даних встановлено, що громадянин ОСОБА_3 є діючим військовослужбовцем, в подальшому переданий до відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с.101)

Витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08.03.2022 № 69 щодо призову з 08.03.2022 та направлення для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період військовозобов`язаних відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, зокрема і молодшого сержанта ОСОБА_3 (а.с.102)

Письмовою заявою ОСОБА_3 від 20.12.2024 згідно якої останній відмовляється від подальшого проходження військової служби з додатком (копія військового квитка ОСОБА_3 ) (а.с.116 122)

Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду зробити висновок, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчинені ним кримінального правопорушення, викладеного у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо врегулювання процедури обміну осіб як військовополонених» від 19.08.2022).

Щодо посилань сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, суд вважає їх безпідставними, оскільки досліджені в судовому засіданні докази, прямо вказують на наявність в його діях цього складу.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_3 має судимість не знайшли своє підтвердження, оскільки ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.06.2022 (справа № 303/3374/21, провадження 1-в/303/113/22) останнього звільнено від відбуття покарання призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2021 (справа № 303/3374/21). (а.с.43 44)

Посилання сторони захисту, щодо тяжкого психічного стану ОСОБА_3 також не знайшли свого підтвердження. Так, згідно інформації наданої КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегове» від 23.12.2024 № 1273 та КНП «Миколаївський обласний центр психіатричного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 22.01.2025 № 273 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до лікарів психіатрів та лікарів наркологів наведених закладів не звертався. (а.с.113, 115)

Усі докази в їх сукупності показання обвинуваченого, покази свідків в сукупності із іншими дослідженими доказами спростовують посилання сторони захисту, щодо не винуватості ОСОБА_3 .

Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює, як спосіб захисту та бажання уникнути покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, військовослужбовець, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Обставин, що обтяжують або пом`якшують показання судом не встановлено, та стороною обвинувачення в обвинувальному акті не зазначено.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.407 КК України та приходить до висновку про не можливість його виправлення без реального відбування покарання.

В даному випадку, за переконанням суду, такий вид покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Термін відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати, відповідно до положень ст.72 КК України, у термін відбуття покарання ОСОБА_3 період попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 20.12.2024 (а.с.141) і по день набрання вироком законної сили.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили та суд не вбачає підстав для його зміни.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі відсутній.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Термін відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироку законної сили.

Відповідно до положень ст.72 КК України в строк покарання зарахувати період з 20.12.2024 і по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1