Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/114/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 240 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2025 року. . Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції у м.Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000048 від 07.04.2021 заапеляційною скаргою прокурора Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Інгулець, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, депутатом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.240 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення;

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Цивільний позов прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чарнокіт", ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням у кримінальному провадженні №0000048 залишено без розгляду.

Процесуальні витрати у справі віднесено на рахунок держави.

За участі інших учасників судового засідання:

прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційних скаргах:

Прокурор Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційного-розпорядчих повноважень на підприємствах, установах, організація усіх форм власності на строк три роки. На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, ч.5 ст.74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на суму 74 130 000,00 гривень (сімдесят чотири мільйони сто тридцять тисяч гривень) до ТОВ «Чарнокіт» та ОСОБА_7 , задовільнити.

Питання долі речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч.3 ст.404 КПК України, під час проведення розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції провести судове слідство в наступному обсязі: допитати обвинуваченого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , дослідити письмові матеріали кримінального провадження.

В обгрунтування вимог посилається на те, що місцевий суд виправдав ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, зазначивши підставу: у зв`язку з недоведеністю того, що в діяннях обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240, ч.1 ст.366 КК України.

При цьому, в мотивувальній частині вироку суд дійшов висновку, що відсутні всі ознаки, складові кримінальних правопорушень.

Тобто, із мотивувальної частини вироку вбачається, що фактично суд дійшов висновку про відсутність події кримінального правопорушення, що мотивував у вироку (не було незаконного видобутку).

Щодо епізоду по службовому підробленню, суд дійшов висновку, що відсутні всі ознаки, складові кримінального правопорушення.

При цьому, процесуальні підстави для ухвалення виправдувального вироку, відповідно до ч.1 ст.373 КПК України, є різними підставами оскільки є незрозумілим чи вчинено кримінальні правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , чи то в діянні обвинуваченого відсутній склад кримінальних правопорушень, тим самим судом допущено суперечність резолютивної частини вироку з мотивувальною, поставивши під сумнів власні висновки про недоведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 діянь, у яких його звинувачували.

Висновки суду є неконкретними, з мотивувальної частини вироку не зрозуміло, чи вчинені кримінальні правопорушення, але у діях обвинуваченого відсутній їх склад, чи то не встановлено достатніми доказами вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень і вичерпані можливості отримати такі докази, чи то кримінальні правопорушення взагалі не вчинено, що є різними правовими підставами для ухвалення та постановлення різних судових рішень, які мають різний правовий інститут.

Відповідно, такі суперечливі висновки суду, не відповідають вимогам закону.

За вказаних підстав, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Також вказує, що суд першої інстанції упереджено підійшов до оцінки доказів, на яких грунтується обвинувачення, безпідставно визнав окремі з них - недопустимими, інші - неналежними, натомість за очевидної недопустимості доказів захисту взяв їх до уваги, обгрунтував на їх підставі свої рішення, поклавши їх в основу спростування доказів обвинувачення.

Своє рішення суд побудував на суперечливих і належно не перевірених доводах сторони захисту, не проаналізував усіх доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності й не надав їм оцінки у сукупності.

Зокрема, суд дійшов до помилкових рішень, визнаючи недопустимими докази обвинувачення, а саме:

графічні матеріали по результатах виконаних робіт складених інженером-землевпорядником ОСОБА_18 , які суд вважає, що виконані невірно і тому ставить під сумнів їх достовірність, так як останній при їх виконанні межі спеціального дозволу на користування надрами від 09.12.2004 №3552 помилково, на думку суду, припустив, що в бланку спеціального дозволу графічні координати зазначені в системі WSG-84, хоча такі зазначені в системі координат Pulkovo-42.

Суд зазначає, що даний спеціаліст припустив, що в спеціальному дозволі на користування надрами зазначено географічні координати в системі WSG-84 саме з цієї системи координат перевів їх у плоскісну систему координат СК-63.

При цьому, суд у мотивувальній частині вироку продублював позицію захисту, яка дослівно викладена в їх промові, і визнав беззаперечним поданий стороною захисту доказ - лист Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (ДНВП «Геоінформ України»), не вдаючись до його оцінки з точки зору допустимості та належності.

У вказаному листі наступний зміст: «відповідно до відомостей, що введені до бази даних виданих спеціальних дозволів ДНВП «Геоінформ України» станом на 07.02.2024 ТОВ «Чарнокіт» () має дійсний спеціальний дозвіл на користування надрами від 09.12.2004 №3552, який надано з метою видобування чарнокігу Заваллівського родовища розташованого у Кіровоградській області. У бланку спеціального дозволу від 09.12.2004 №3552 координати кутових точок зазначені в системі координат Pulkovo-42».

Очевидна недопустимість даного доказу випливає із суперечливого змісту про те, «у бланку спеціального дозволу від 09.12.2004 №3552 координати кутових точок зазначені в системі координат Pulkovo-42». Хоча суду достовірно відомо, що досліджена в судовому засіданні копія спеціального дозволу ша користування надрами від 09.12.2004 №3552 не містить даної інформації. Поза увагою суду залишилось те, на підставі яких даних грунтується інформація, надана ДНВП «Геоінформ».

Судом не зазначено його реквізити, але відповідно до посилання на матеріали кримінального провадження - це відповідь №06/306-0404 отримана на запит захисника - адвоката ОСОБА_19 вже під час судового розгляду (від 16.02.2024), на що суд також не звернув увагу.

Проігноровано судом і той факт, що інформація надана станом на 07.02.2024, а не події, яка інкримінована ОСОБА_7 , яка мала місце 11.11.2021, що свідчить про неналежність даного доказу.

Також, судом не надано оцінку допустимості таких доказів, як листи Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (ДНВП «Геоінформ України»), в яких надано певну, у тому числі суперечливу, інформацію на запити адвоката, а також незаконний спосіб їх отримання.

Так, відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом. З моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань будь- яка інформація або документи, пов`язані з відповідним кримінальним провадженням, надаються для ознайомлення виключно на підставі та у порядку, що визначений КПК України. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 805/2113/17-а.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Зокрема, серед поданих стороною захисту письмових документів, міститься запит на адресу Державної служби геології та надр України адвоката ОСОБА_19 , в якому питання №2 сформулюване наступним чином: «чи є відповідно до вимог законодавства державне науково-виробниче підприємство «Державний інформаційний геологічний фонд України» володільцем інформації про відображення меж виданого спеціального дозволу на користування надрами (кутові точки) на карті місцевості в якій його видано (ситуаційний план), якщо так, то на підставі яких законодавчих актів?». Відповідно до листа Державної служби геології га надр України (№1516/07-2-23 від 24.03.2024) як центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у відповідності до п.4 власного Положення видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами, чітко зазначно, що відповідно до п.25 Порядку обліку наданих дозволів та заяв ведеться Державним науково-виробничим підприємством «Геоінформ України» в установленому Держгеонадрами порядку. Вказані документи містяться в т.5 а.с.237-243, однак суд не наводить їх у вирку як такі, які досліджені та їм надано оцінку судом. Хоча в них чітко роз`яснено визначені повноваження та обсяг інформації, якою володіє підприємство, що не відповідає інтересам захисту.

Вибірково підійшов суд і до надання оцінки змісту інших інформацій даного підприємства, які надавалася на типові запити адвоката, їх суперечливому характеру. Так, суд також не наводить у вироку інші, подані стороною захисту, листи Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (№08/308-0190 від 01.02.2023), зі змістом: «на Ваш адвокатський запит від 23.12.2022 надсилаємо комплект матеріалів по Заваллівському родовищу чарнокітів в системі координат WGS-84 повідомляємо, що надрокористувачу - власнику спецдозволу 3552 було надіслано комплект матеріалів для подачі до Держгеонадра щодо виправлення технічних помилок у координатах кутових точок спецдозволу, обчисленій в скасованій системі Pulkovo- 42» та лист №06/306-0619 від 15.03.2023, де зазначено: «станом на 14.11.2022 в системі координат СК63 перебуває спеціальний дозвіл на користування надрами №3252 від 09.12.2004, виданий ТОВ «ЧАРНОКІТ» ()».

Водночас, суд, ігноруючи принципи змагальності та надання сторонам можливості реалізації своїх процесуальних прав, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про допит виконавців зазначених листів з числа працівників даного державного підприємства.

Проте, вказане «не перешкодило» суду одним листом ДНВП «Геоінформ України» №06/306-0404 від 07.02.2024 безпідставно спростовувати, окрім зазначених вище «графічних матеріалів», інші докази обвинувачення, визнавши їх недопустимими: довідку спеціаліста до протоколу огляду місця події від 15.02.2022; технічний звіт, складений виробничим відділом у м.Кропивницькому Дії «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», по перерахунку географічних координат кутових точок в систему координат СК 63 (З зона) земельної ділянки ТОВ «Чарнокіт»; висновок земельно-технічної експертизи №79/23-22 від 24.01.2023; а також фактично показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 .

Так, суд не звернув увагу, що «графічні матеріали» - це додаток до протоколу огляду місця події від 20.07.2022, проведений слідчим відділу СУ в Кіровоградській області, у якому зафіксовано огляд земельних ділянок, на яких знаходиться Заваллівське родовище чарнокітів, та фактичне місце видобування корисних копалин.

До проведення даної слідчої дії слідчим у відповідності до вимог ст. ст.71, 72, 110 КПК України постановою залучено спеціаліста ОСОБА_18 , який має кваліфікаційний сертифікат інженера- землевпорядника, виданий 23.01.2013, та згідно виписки з СДРПОУ зареєстрований фізична особа-підприємець (реєстраційний номер ), основний вид економічної діяльності; 71.12. Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах. Зазначені копії документів (сертифікату та виписки), які додані до постанови слідчого про залучення спеціаліста, подано прокурору до суду як докази. Проте з вироку вбачається, що суд досліджував лише постанову.

Вказане позбавило суд належно оцінити наведені вище докази, встановити наявність достатнього фахового рівня спеціаліста для проведення відповідного виду робіт, що призвало до помилкових висновків, наведених в оскаржуваному судовому рішенні.

Суд, мотивуючи своє рішення, про визнання недопустимим доказ обвинувачення - протокол огляду місця події від 15.02.2022, яким зафіксовано огляд земельних ділянок, на яких розташовано Заваллівське родовище чарнокітів, та місця проведення вибухових робіт на ньому під час видобутку корисних копалин ТОВ «Чарнокіт», з підстав не залучення понятих під час його проведення, вказує на положення ч.7 ст.223, ч.2 ст.233 КПК України, вважаючи вказані земельні ділянки - «володінням особи».

Однак, незрозуміло з яких мотивів суд, маючи достатно даних про те, що вказані земельні ділянки, які є комунальною власністю Заваллівської селищної ради та перебувають в оренді ТОВ «Чарнокіт», дійшов висновку, що в даному випадку має місце «володіння ОСОБИ». При цьому, обгрунтування є ідентичним, викладеним на арк.2 промови захисту.

Невиконання обов`язку щодо безпосередньої оцінки доказів призвело до прийняття хибного та незаконного рішення судом першої інстанції.

Інші докази обвинувачення, не зазначаючи конкретно які та з яких підстав, суд відхилив, мотивуючи їх неналежність, тим самим не дотримався вимог ст.ст. 85, 94, 370 КГІК України, та ігноруючи природу прямих і непрямих доказів.

Також, суд першої інстанції у вироку зазначив, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 не приймає до уваги, оскільки вони, не доводять обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КПК України. Хоча одночасно суд послався у вироку на показання ОСОБА_16 та ОСОБА_20 .

Вказані висновки суду є помилковим, та суперечать позиції, висловленій в постанові Касаційного кримінального суду ВС від 07.12.2020 у справі №728/578/19: згідно зі ст.85 КГІК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Суд вказав, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Вказує, що поза увагою суду залишилась невідповідність вимогам ст. ст. 71, 72, 102 КПК України, висновок експертів №1744-1745 від 11.10.2022, складений на клопотання (угоди) сторони захисту за результатами проведення комплексної земельно-технічної та вибухово-технічної експертизи, з підстав відсутності детального опису проведених досліджень, не зазначення жодних методик, які використані, а експерт в частині вибухотехнічної експертизи - взагалі вийшов за її межі, встановлені для даного виду експертиз згідно Наказу Міністерства юстиції №2770/5 від 05.08.2021 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень».

Окрім того, експертами фактично не проведено жодних досліджень та розрахунків. Так, у висновку зазначено, що експертом взято відомості про обчислення площі земельної ділянки (спеціальний дозвіл на користування надрами) в системі координат СК 63, підписані та завірені інженером-землевпорядником ОСОБА_21 .

Тобто, ОСОБА_21 , залучений до проведення експертного дослідження шляхом проведення відповідних розрахунків, проте стороною захисту не надано доказів того, яким шляхом у розумінні ч.3 ст.93 КПК України та в якому порядку, передбаченому КПК України (ч.1 ст.86 КПК України), отримано відповідний доказ.

Проігноровано судом, що дана особа є також інженером-землевпорядником згідно кваліфікаційного сертифікату, виданого 03.01.2013, тобто того ж професійного спрямування, як ОСОБА_18 , фаховий рівень останнього встановлено під сумнів судом. До обставини, які викликають сумнів в неупередженості ОСОБА_22 є ті, що він здійснював виготовлення проектної земельно-технічної документації на всі земельні ділянки, які перебувають в оренді ТОВ «Чарнокіт».

Зазначає, що випрадовуючи ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, на думку суду, «сторона обвинувачення поза розумним сумнівом не довела, що у обвинуваченого ОСОБА_7 був умисел на складання, видачу завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Такі висновки суду не узгоджуються з позицією, викладеній в постанові Касаційного кримінального суду ВС від 02.06.2020 (справа 229/3178/15-к): складання і видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до них завідомо неправдивих відомостей визнаються злочином, передбаченим ч.1 ст.366 КК, незалежно від мети і мотиву, які переслідувала винна особа. Тому доводи суду, про відсутність завданої шкоди, про наявність довіреності, не є слушними.

Для суду очевидним стало те, що із змісту довіреності не вбачається право ОСОБА_7 ставити власний підпис навпроти прізвища « ОСОБА_23 » у документах ТОВ «Чарнокіт». Також, поза увагою суду залишився той факт, що з наданих стороною обвинувачення 19 наказів про проведення вибухових робіт на ТОВ «Чарнокіт» в період з 2018 по 2020 років вбачається, що вони оформлені виключно за підписом «Директора ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_23 » та виконані на бланку товариства. Аналогічно і заявки від ТОВ «Чарнокіт» до ПрАТ «Украгровибухпром», які також виконані виключно за підписом ОСОБА_24 на бланку ТОВ «Чарнокіт», що свідчить про віднесення видачу таких документів, які надають підстави для проведення вибухових робіт, виключно до компетенції директора ГОВ «Чарнокіт». До того ж довіреність, надана суду, не містить таких обов`язкових реквізитів офіційного документу, виданого юридичною особою, як вихідний номер, що свідчить про ознаки штучного створення доказів виправдання.

Таким чином, внесення ОСОБА_7 недостовірної інформації у офіційні документи - лист (заявка) ТОВ «Чарнокіт» про проведення масового вибуху на Заваллівському кар`єру 11.11.2021 року та наказ директора 'ГОВ «Чарнокіт» №132-0 від 10.11.2021 після слів «директор ТОВ «Чарнокіт» навпроти прізвища « ОСОБА_23 »., як такі, які є обов`язковими для проведення відповідних робіт, та на підстав яких 11.11.2021 року працівниками ПрАТ «Украгровибухпром» проведено масовий вибух на Завалівському родовищі з метою видобутку корисних копалин, у сукупності з обставинами кримінального провадження, а також з характером та послідовністю дій, вчинених ОСОБА_7 , однозначно вказують на те, що у нього був прямий умисел на внесення як службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Тож, вищевказані обставини спростовують доводи суду. Відтак, судом допущено неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник-адвокат ОСОБА_10 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2024, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Короткий зміст суті справи:

Органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у наступному:

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Згідно із ст.38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до ст.24 Кодексу України про надра, користувачі надр мають право: здійснювати на наданій їм ділянці надр геологічне вивчення, комплексну розробку родовищ корисних копалин та інші роботи згідно з умовами спеціального дозволу або угоди про розподіл продукції; розпоряджатися видобутими корисними копалинами, якщо інше не передбачено законодавством або умовами спеціального дозволу. Користувачі надр зобов`язані: використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано: забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Основними вимогами в галузі охорони надр, як зазначено в ст. 56 Кодексу України про надра, є: забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами; раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів; недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд; охорона родовищ корисних копалин від затоплення, обводнення, пожеж та інших факторів, що впливають на якість корисних копалин і промислову цінність родовищ або ускладнюють їх розробку; запобігання необґрунтованій та самовільній забудові площ залягання корисних копалин і додержання встановленого законодавством порядку використання цих площ для інших цілей; запобігання забрудненню надр при підземному зберіганні нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захороненні шкідливих речовин і відходів виробництва, скиданні стічних вод; додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до підпункту 2.7. пункту 2 Положення про проектування внутрішнього відвалоутворення та складування відходів виробництва в залізорудних і флюсових кар`єрах, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України віл 17.08.2004 № 412 та зареєстрованого Міністерством юстиції України від 19.08.2004 № 1027/9626, видобувні роботи роботи з видобутку корисних копалин з готової до видобутку частини родовища.

У пункті 2 Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом, затверджених наказом Державною комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 18.03.2010 №61 та зареєстрованого Міністерством юстиції України 03 червня 2010 року за №356/17651 визначено, що гірнича маса - зруйнований і подрібнений масив гірських порід під час розробки родовищ корисних копалин.

Тобто, роботи з видобування корисних копалин відкритим способом (кар`єр) це роботи з відділення гірничої маси від масиву за допомогою підривних робіт і переміщення їх до приймальних споруд (площадки первинної переробки або відвантаження споживачам, тощо).

Таким чином, гірничі роботи (вибухові роботи, навантаження екскаваторами подробленої гірничої маси на автосамоскиди, переміщення цієї гірничої маси автосамоскидами до дробарно-щебеневого заводу на переробку) відносяться до видобування корисних копалин відкритим способом.

Згідно статті 24 Гірничого закону України, гірниче підприємство при проведенні гірничих робіт повинно мати:

спеціальний дозвіл на користування надрами;

акт про надання гірничого відводу (крім користувачів нафтогазоносними надрами);

технічний проект, затверджений і погоджений у встановленому порядку;

геолого-маркшейдерську, технічну та обліково-контрольну документацію (календарні плани розвитку гірничих робіт, проекти, паспорти, схеми).

Вся технічна документація повинна вестися відповідно до вимог правил безпеки, правил технічної експлуатації, єдиних правил безпеки при підривних роботах та інших нормативно-правових актів.

Згідно зі ст.51 Кодексу України про надра розробка родовищ твердих, рідких і газоподібних корисних копалин та переробка мінеральної сировини провадяться згідно з затвердженими проектами та планами робіт, правилами технічної експлуатації та охорони надр.

Таким чином, реалізація права користувача надр на видобування корисних копалин відповідно до спеціального дозволу на користування надрами можлива лише при сукупності усіх умов, передбачених чинним законодавством, зокрема:

наявністю спеціального дозволу на користування надрами наданого з метою видобування корисних копалин в межах конкретної ділянки надр (стаття 19 Кодексу України про надра);

засвідченого права на користування надрами Акту про надання гірничого відводу, який містить відомості про ділянку надр та корисні копалини ідентичні з відомостями зазначеним у спеціальному дозволі на користування надрами (стаття 19 Кодексу України про надра);

наявністю документів, що посвідчують право на користування земельною ділянкою пов`язаною з користуванням надрами та наданих відповідно до земельного законодавства (стаття 18 Кодексу України про надра);

наявністю затвердженого та погодженого у встановленому порядку проекту розробки родовища (ділянки надр) корисних копалин, проектні рішення якого мають забезпечити раціональне та ефективне вилучення корисних копалин з ділянки надр, яка надана користувачу надр на підставі спеціального дозволу на користування надрами (статті 50, 51 Кодекс) України про надра);

геолого-маркшейдерської, технічної та обліково-контрольної документації, яка має містити достовірну інформацію про кількість та якість видобутих корисних копалин (стаття 53 Кодексу України про надра).

Встановлено, що відповідно до наказу директора ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_25 №166-к від 09.08.2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт», , юридична адреса: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Салькове, вул. Павлова, 1.

Відповідно до Розділу 1 пункту 1.1 посадової інструкції виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт», затвердженої 10.08.2021 року директором ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_25 (надалі - Посадова інструкція), з якою ОСОБА_7 ознайомлений 10.08.2021, виконавчий директор підприємства належить до категорії керівників.

У розділі 2 Посадова інструкція визначено повноваження виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт» наступні: виконує сформульовані завдання, планує, здійснює і координує діяльність підприємства в межах своєї компетенції: забезпечує виконання цінової, кредитно-банківської, податкової та страхової політики, соціальної і зовнішньоекономічної діяльності; організовує роботу і ефективну взаємодію виробничих одиниць, цехів та інших структурних підрозділів підприємства; контролює відповідність продукції (послуг) належної якості, сприяє підвищенню продуктивності праці, ефективності виробництва і якості продукції; спрямовує діяльність персоналу на досягнення високих економічних та фінансових результатів; за вказівками директора в межах своєї компетенції забезпечує виконання підприємством програм оновлення видів пропонованих послуг (продукції), планів капітального будівництва, обов`язків перед держбюджетом, постачальниками, замовниками і банками; допомагає директору в організації виробничо-господарської діяльності підприємства, фінансових і трудових витрат, мобілізації резервів виробництва; вносить пропозиції щодо забезпечення підприємства кваліфікованими кадрами, найкращого використання безпечних і сприятливих умов праці, дотримується вимог законодавства про охорону навколишнього середовища: за вказівками директора в межах своїх компетенції проводить роботу, що стосується зміцнення трудової і виробничої дисципліни, сприяє розвитку творчої ініціативи та трудової активності працівників; вирішує всі питання в межах наданих йому прав, доручає виконання окремих організаційно-господарських функцій посадовим особам; сприяє забезпеченню дотримання законнності використання правових заходів удосконалення управління, зміцнення договірної дисципліни і обліку, господарського розрахунку; представляє підприємство в органах державної влади і у взаємодії з партнерами; готує проекти нормативних документів.

Відповідно до Розділу 3 Посадової інструкції, виконавчий директор ТОВ «Чарнокіт» має право: без доручення діяти від імені підприємства в межах своєї компетенції; представляти інтереси підприємства у взаємовідносинах з громадянами, юридичними особами, органами державної влади; в межах своєї компетенції розпоряджатися майном підприємства із дотриманням вимог, визначених законодавством, Статутом підприємства, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно розділу 4 Посадової інструкції виконавчий директор ТОВ «Чарнокіт» несе персональну відповідальність за: неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, які визначені даною посадовою інструкцією, в межах, визначених чинним законодавством України про працю; за правопорушення, вчинені в процесі здійснення своєї діяльності, в межах визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; за завдання матеріальної шкоди - в межах, визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю України; виконавчий директор підприємства несе персональну відповідальність за наслідки прийнятих ним рішень, які виходять за межі його повноважень, які визначені чинним законодавством, статутом підприємства, іншими нормативно-правовими актами; виконавчий директор підприємства не звільняється від відповідальності, якщо дії, що тягнуть відповідальність, були здійснені особами, яким він делегував свої права; виконавчий директор підприємства, який недобросовісно використовує майно та кошти товариства у власних інтересах, або в інтересах, протилежним інтересам засновників, несе відповідальність в межах, визначених цивільним, кримінальним та адміністративним правом.

Таким чином, ОСОБА_7 , в період з 09.08.2021 по даний час, перебуваючи на посаді виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт», яке є юридичною особою та має самостійний баланс, поточні рахунки у банківських установах, штамп, печать та діє на підставі господарського розрахунку, у зв`язку з чим мав право без доручення діяти від імені підприємства в межах своєї компетенції; представляти інтереси підприємства у взаємовідносинах з громадянами, юридичними особами, органами державної влади; в межах своєї компетенції розпоряджатися майном підприємства із дотриманням вимог, та право підпису документів, необхідних для здійснення господарської діяльності, тобто був службовою особою, що постійно обіймає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, отже мав статус службової особи в розумінні ч.3 ст.18 КК України та пункту 1 примітки до статті 364 КК України.

Основним видом діяльності ТОВ «Чарнокіт» є добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю. З метою видобування незмінених та порушених вивітрюванням чарнокітів, придатних для виробництва щебню будівельного та каменю бутового, відсіви від подрібнення чарнокітів придатні для благоустрою, рекультивації і планування, у визначених точках географічних координат Заваллівського родовища Кіровоградської області ТОВ «Чарнокіт» отримано спеціальний дозвіл на користування надрами №3552 від 09.12.2004, терміном дії до 09.12.2034 року.

Встановлено, що всупереч вищенаведених вимог законодавства та Посадової інструкції ОСОБА_7 , будучи службовою особою, перебуваючи на посаді виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт», в період з 09.08.2021 року по даний час, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у виді незаконного видобування корисних копалин, з корисливих мотивів вчинив незаконні дії, направленні на незаконне видобування ТОВ «Чарнокіт» на території Заваллівського родовища, Голованівського району, Кіровоградської області корисних копалин - чарнокіту, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, шляхом проведення вибухових робіт на Заваллівському родовищі за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Салькове, вул. Павлова, 1, за наступних обставин.

21.01.2016 року між ТОВ «Чарнокіт» () в особі директора ОСОБА_26 та ПрАТ «Украгровибухпром» в особі директора ОСОБА_27 укладено договір підряду (без номеру) на проведення вибухових робіт, відповідно до пункту 1.1 якого ПрАТ «Украгровибухпром» за дорученням ТОВ «Чарнокіт» зобов`язується на власний ризик виконати певну роботу відповідно до умов договору, а ТОВ «Чарнокіт» зобов`язується прийняти її та оплатити.

Пунктом 1.2 вказаного Договору визначено, що ТОВ «Чарнокіт» доручає, а ПрАТ «Украгровибухпром» приймає на себе зобов`язання по виконанню комплексу організаційних і технічних заходів, пов`язаних з підготовкою і проведенням вибухів в смт.Салькове Гайворонського району (нині Голованівського району) Кіровоградської області. На підставі вищевказаного договору підряду ПрАТ «Украгровибухпром» протягом 2016-2021 років проводило вибухові роботи на Заваллівському родовищі відповідно до заявок ТОВ «Чарнокіт».

Так, 10.11.2021 від імені директора ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_23 видано наказ №132-0 про проведення з 09.00 години до 16.00 години 11.11.2021 року вибухових робіт на Заваллівському гранітному кар`єрі (Заваллівське родовище).

У листопаді 2021 року на адресу ПрАТ «Украгровибухпром» від імені директора ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_23 скеровано заявку (без номеру) із проханням провести 11 листопада 2021 року масовий вибух на Заваллівському кар`єрі Блок № 3, горизонт 112 м, 104 м, кількість свердловин 90 штук, об`єм блоку 17 500 м. куб.

На виконання поданої заявки 10 листопада 2021 року директором ПрАТ «Украгровибухпром» ОСОБА_27 винесено наказ №93-в про проведення масового вибуху у Завалівському кар`єрі ТОВ «Чарнокіт». на підставі якого працівники ПрАТ «Украгровибухпром» здійснили складення необхідної для проведення масового вибуху документації, а саме: Паспорт масового вибуху на Заваллівському гранітному кар`єрі ТОВ «Чарнокіт», Акт про готовність блоку до заряджання, Розпорядок проведення масового вибуху на блоці № З Заваллівського кар`єру ТОВ «Чарнокіт», Таблицю розрахунку свердловинних зарядів блока № 3 горизонту + 112м, + 104 м, які 09.11.2021 року, які погоджені виконавчим директором ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_7 власним підписом.

На підставі вищевказаних документів 11.11.2021 року працівниками ПрАТ «Украгровибухпром» проведено масовий вибух на Заваллівському родовищі - Блок №3, горизонт + 112 м, + 104 м, за результатами якого відповідно до Акту №256 від 11.11.21 року, підписаного від ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_7 видобуто 17500 куб.м. корисної копалини загальнодержавного значення чарнокітів.

У свою чергу ОСОБА_7 достовірно знаючи, що вибухові роботи проведені за межами визначеними спеціальним дозволом на користування надрами №3552 від 09.12.2004 року, однак бажаючи настання наслідків свого злочинного умислу у виді незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене шляхом вибуху, засвідчив власним підписом акт №256 від 11.11.2021 року та прийняв виконані працівниками ПрАТ «Украгровибухпром» роботи з проведення масового вибуху на Заваллівському родовищі, які в свою чергу не були обізнані щодо незаконності проведення масового вибуху.

Згідно з ст.1 Гірничого закону України підривні роботи - роботи, що проводяться із застосуванням вибухових речовин для руйнування гірничих порід за допомогою вибуху з метою видобутку корисних копалин, проведення гірничих виробок тощо. Видобування корисної копалини це сукупність взаємопов`язаних процесів гірничого виробництва по вилученню корисної копалини з надр Землі, одним з яких є вибухові роботи.

У ході проведення огляду місця події - земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:8001 (площею 16 га) та :02:000:1346 (площею 13,4618 га), які надано для користування ТОВ «Чарнокіт» (), та на яких знаходиться Заваллівське родовище чарнокітів Голованівський район, Кіровоградської області, із залученням спеціаліста інженера-землевпорядника та застосуванням спеціальної геодезичної техніки, 20.07.2022 зафіксовано місце фактичного видобутку корисних копалин на земельних ділянках Заваллівського родовища чарнокітів Голованіського району Кіровоградської області за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Салькове, вул. Павлова, 1.

Згідно висновку земельно-технічної експертизи №79/23-22 від 24.01.202З фактична межа видобуток корисних копалин «чарнокіт» кар`єр) розташована до точок межі з координатами х= 5335151.09. у= 3336807.55 та х=5335174.95, у = 3336812.028 виходить за межі гірничого відводу (ліцензійної площі) з координатними точками, зазначеними в спеціальному дозволі на користування надрами № 3552 від 09.12.2004 року, виданого ТОВ «Чарнокіт».

Внаслідок незаконних умисних корисливих дій ОСОБА_7 як виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт», який діючи у порушення вимог Конституції України, Кодексу України про надра, Гірничого закону України, законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», постанови Кабінету Міністрів України № 615 від 30.05.2011 «Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами», 11.11.2021 року шляхом проведеного масового вибуху, виконаного ПрАТ «Украгровибухпром» на підставі документації, яку 09.11.2021 погоджено власноруч виконавчим директором ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_7 , незаконно видобуто корисну копалину загальнодержавного значення «чарнокіт» об`ємом 17 500 м3, на земельній ділянці Заваллівського родовища чарнокітів Голованіського району Кіровоградської області за адресою: Кіровоградська область. Голованівський район, смт.Салькове, вул. Павлова, 1.

Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи №3494/22-27 від 08.09.2022 збитки, завдані державі внаслідок самовільного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення (гранітів) 11.11.2021, складають 74 130 000 грн (сімдесят чотири мільйони сто тридцять тисяч гривень). Дані збитки розраховано відповідно до «Методики визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного користування надрами», затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №303 від 29.08.2011.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 240 КК України, а саме незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене шляхом вибуху, що спричиню тяжкі наслідки.

Окрім того, органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акту, підтриманого прокурором у суді, ОСОБА_7 обвинувачується в наступному: відповідно до наказу директора ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_25 № 166-к від 09.08.2021 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт» , юридична адреса: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Салькове, вул. Павлова, 1.

Відповідно до Розділу 1 пункту 1.1 посадової-інструкції виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт», затвердженої 10.08.2021 директором ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_25 (надалі - Посадова інструкція), з якою ОСОБА_7 ознайомлений 10.08.2021, виконавчий директор підприємства належить до категорії керівників.

У розділі 2 Посадова інструкція визначено повноваження виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт» наступні: виконує сформульовані завдання, планує, здійснює і координує діяльність підприємства в межах своєї компетенції; забезпечує виконання цінової, кредитно-банківської, податкової та страхової політики, соціальної і зовнішньоекономічної діяльності; організовує роботу і ефективну взаємодію виробничих одиниць, цехів та інших структурних підрозділів підприємства; контролює відповідність продукції (послуг) належної якості, сприяє підвищенню продуктивності праці, ефективності виробництва і якості продукції; спрямовує діяльність персоналу на досягнення високих економічних та фінансових результатів; за вказівками директора в межах своєї компетенції забезпечує виконання підприємством програм оновлення видів пропонованих послуг (продукції), планів капітального будівництва, обов`язків перед держбюджетом, постачальниками, замовниками і банками; допомагає директору в організації виробничо-господарської діяльності підприємства, фінансових і трудових витрат, мобілізації резервів виробництва; вносить пропозиції щодо забезпечення підприємства кваліфікованими кадрами, найкращого використання безпечних і сприятливих умов прані, дотримується вимог законодавства про охорону навколишнього середовища; за вказівками директора в межах своїх компетенції проводить роботу, що стосується зміцнення трудової і виробничої дисципліни, сприяє розвитку творчої ініціативи та трудової активності працівників; вирішує всі питання в межах наданих йому прав, доручає виконання окремих організаційно-господарських функцій посадовим особам; сприяє забезпеченню дотримання законності, використання правових заходів удосконалення управління, зміцнення договірної дисципліни і обліку, господарського розрахунку; представляє підприємство в органах державної влади і у взаємодії з партнерами; готує проекти нормативних документів.

Відповідно до Розділу 3 Посадової інструкції, виконавчий директор ТОВ «Чарнокіт» має право: без доручення діяти від імені підприємства в межах своєї компетенції; представляти інтереси підприємства у взаємовідносинах з громадянами, юридичними особами, органами державної влади; в межах своєї компетенції розпоряджатися майном підприємства із дотриманням вимог визначених законодавством, Статутом підприємства, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно розділу 4 Посадової інструкції виконавчий директор ТОВ «Чарнокіт» несе персональну відповідальність за: неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, які визначені даною посадовою інструкцією, в межах, визначених чинним законодавством України про працю; за правопорушення, вчинені в процесі здійснення своєї діяльності, в межах визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; за завдання матеріальної шкоди - в межах, визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю України; виконавчий директор підприємства несе персональну відповідальність за наслідки прийнятих ним рішень, які виходять за межі його повноважень, які визначені чинним законодавством, статутом підприємства, іншими нормативно-правовими актами; виконавчий директор підприємства звільняється від відповідальності, якщо дії, що тягнуть відповідальність, були здійснені особами, яким він делегував свої права; виконавчий директор підприємства, який недобросовісно використовує майно та кошти товариства у власних інтересах, або в інтересах, протилежним інтересам засновників, несе відповідальність в межах, визначених цивільним, кримінальним та адміністративним правом.

Таким чином, ОСОБА_7 , у період з 09.08.2021 по даний час, перебуваючи на посаді виконавчого директора ТOB «Чарнокіт», яке є юридичною особою та має самостійний баланс, поточні рахунки у банківських установах, штамп, печать та діє на підставі господарського розрахунку, у зв`язку з чим мав право без доручення діяти від імені підприємства в межах своєї компетенції; представляти інтереси підприємства у взаємовідносинах з громадянами, юридичними особами, органами державної влади; в межах своєї компетенції розпоряджатися майном підприємства із дотриманням вимог, та право підпису документів, необхідних для здійснення господарської діяльності, тобто був службовою особою, що постійно обіймає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій, отже мав статус службової особи в розумінні ч.3 ст.18 КК України та п.1 примітки до ст.364 КК України.

Встановлено, що всупереч вищенаведених вимог законодавства та Посадової інструкції ОСОБА_7 , будучи службовою особою, перебуваючи на посаді виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт», в період з 09.08.2021 по даний час, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у виді незаконного видобування корисних копалин, з корисливих мотивів вчинив незаконні дії, направленні на незаконне видобування ТОВ «Чарнокіт» на території Заваллівського родовища, Голованівського району, Кіровоградської області корисних копалин - чарнокіту, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корнет копалин загальнодержавного значення, шляхом проведення вибухових робіт на Заваллівському родовищі за адресою: Кіровоградська область, Голованівський район, смт. Салькове, вул. Павлова, 1, за наступних обставин.

21.01.2016 між ТОВ «Чарнокіт» () в особі директора ОСОБА_26 та ПрАТ «Украгровибухпром» в особі директора ОСОБА_27 укладено договір підряду (без номеру) на проведення вибухових робіт, відповідно до пункту 1.1 якого ПрАТ «Украгровибухпром» за дорученням ТОВ «Чарнокіт» зобов`язується на власний ризик виконати певну роботу відповідно до умов договору, а ТОВ «Чарнокіт» зобов`язується прийняти її та оплатити.

Пунктом 1.2 вказаного Договору визначено, що ТОВ «Чарнокіт» доручає, а ПрАТ «Украгровибухпром» приймає на себе зобов`язання по виконанню комплексу організаційних і технічних заходів, пов`язаних з підготовкою і проведенням вибухів в смт. Салькове Гайворонського району (нині Голованівського району) Кіровоградської області. На підставі вищевказаного договору підряду ПрАТ «Украгровибухпром» протягом 2016-2021 років проводило вибухові роботи на Заваллівському родовищі відповідно до заявок ТОВ «Чарнокіт».

Так, 10.11.2021 від імені директора ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_28 видано наказ №132-0 про проведення з 09.00 години до 16.00 години 11.11.2021 вибухових робіт на Заваллівському гранітному кар`єрі (Заваллівське родовище).

У листопаді 2021 року на адресу ПрАТ «Украгровибухпром» від імені директора ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_23 скеровано заявку (без номеру) із проханням провести 11 листопада 2021 року масовий вибух на Заваллівському кар`єрі - Блок № 3, горизонт 112 м, 104 м, кількість свердловин 90 штук, об`єм блоку 17 500 м. куб.

На виконання поданої заявки 10 листопада 2021 року директором ПрАТ «Украгровибухпром» ОСОБА_27 винесено наказ №93-в про проведення масового вибуху у Заваллівському кар`єрі ТОВ «Чарнокіт», на підставі якого працівники ПрАТ «Украгровибухпром» здійснили складення необхідної для проведення масового вибуху документації, а саме: Паспорт масового вибуху на Заваллівському гранітному кар`єрі ТОВ «Чарнокіт», Акт про готовність блоку до заряджання, Розпорядок проведення масового вибуху на блоці №3 Заваллівського кар`єру ТОВ «Чарнокіт», Таблицю розрахунку свердловинних зарядів блока № 3 горизонту + 112м, +104 м, які 09.11.2021 року, які погоджені виконавчим директором ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_7 власним підписом.

На підставі вищевказаних документів 11.11.2021 року працівниками ПрАТ «Украгровибухпром» проведено масовий вибух на Заваллівському родовищі - Блок № 3, горизонт + 112 м, + 104 м, за результатами якого відповідно до Акту №256 від 11.11.2021 року, підписаного від ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_7 видобуто 17 500 куб.м. корисної копалини загальнодержавною значення чарнокітів.

Таким чином, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що вибухові роботи проводяться за межами, визначеними спеціальним дозволом на користування надрами № 3552 від 09.12.2004 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у виді незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене шляхом вибуху, маючи намір на підробку офіційних документів шляхом внесення до них завідомо неправдивих відомостей, зазначив власноруч свій підпис в частині офіційних документів: лист (заявка) (без номеру) ТОВ «Чарнокіт» про проведення масового вибуху на Заваллівському кар`єру 11 листопада 2021 року а саме в місці документу «директор ТОВ «Чарнокіт» поставив свій власний підпис, далі « ОСОБА_23 »; наказу директора ТОВ «Чарнокіт» № 132-0 від 10.11.2021, а саме в місці документу після слів «директор ТОВ «Чарнокіт» поставив свій власний підпис, далі текст « ОСОБА_23 ».

Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_7 , будучи виконавчим директором ТОВ «Чарнокіт», достовірно усвідомлюючи про внесення недостовірних даних до офіційних документів в частині їх підписання від імені іншої посадової особи, наніс відтиск печатки товариства ТОВ «Чарнокіт», тим самим надав належну форму та необхідні реквізити, визначивши їх статус офіційних документів.

На підставі зазначених офіційних документів, до яких внесено завідомо неправдиві відомості щодо їх підписання уповноваженою особою, ОСОБА_7 , як виконавчий директор ТОВ «Чарнокіт», достовірно знаючи, що вибухові роботи будуть проведені за межами ліцензійної площі з координатними точками, зазначеними в спеціальному дозволі на користування надрами № 3552 від 09.12.2004 року, однак бажаючи настання наслідків свого злочинного умислу у виді незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчиненого шляхом вибуху, незаконно їх видав працівниками ПрАТ «Украгровибухпром», необізнаними у незаконності таких дозвільних документів для проведення масового вибуху 11.11.2021 на Заваллівському кар`єрі ТОВ «Чарнокіт», а саме: лист (заявку) (без номер) ТОВ «Чарнокіт» про проведення масового вибуху на Заваллівському кар`єру 11 листопада 2021 року та наказ директора ТОВ «Чарнокіт» №132-0 від 10.11.2021, як такі, які є обов`язковими для проведення відповідних робіт.

У подальшому на виконання вищевказаної заявки 10 листопада 2021 року директором ПрАТ «Украгровибухпром» ОСОБА_27 винесено наказ № 93-в про проведення масового вибуху у Заваллівському кар`єрі ТОВ «Чарнокіт» на підставі якого працівники ПрАТ «Украгровибухпром» здійснили складення необхідної для проведення масового вибуху документації, а саме: Паспорт масового вибуху на Заваллівському гранітному кар`єрі ТОВ «Чарнокіт», Акт про готовність блоку до заряджання, Розпорядок проведення масового вибуху на блоці №3 Заваллівського кар`єру ТОВ «Чарнокіт», Таблицю розрахунку свердловинних зарядів блока №3 горизонту + 112м, + 104 м, які 09.11.2021 року погоджені виконавчим директором ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_7 .

На підставі вищевказаних документів 11.11.2021 року працівниками ПрАТ «Украгровибухпром», проведено масовий вибух на Заваллівському родовищі Блок № 3, горизонт + 112 м, + 104 м в результаті чого відповідно до Акту № 256 від 11.11.2021 року, підписаного від ТОВ «Чарнокіт» ОСОБА_7 видобуто 17500 куб.м. корисної копалини загальнодержавного значення чарнокітів.

У свою чергу ОСОБА_7 достовірно знаючи, що вибухові роботи проведені за межами ліцензійної площі з координатними точками, зазначеними в спеціальному дозволі на користування надрами №3552 від 09.12.2004 року, виданого ТОВ «Чарнокіт», засвідчив власним підписом акт №256 від 11.11.2021 року та прийняв виконані працівниками ПрАТ «Украгровибухпром» роботи з проведення масового вибуху на Заваллівському родовищі.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №35123-27 від 08.02.2023 підписи від імені ОСОБА_23 у наказі № 132-о від 10.11.2021 та у заявці на проведення масового вибуху на Завалліському кар`єрі 11 листопада 2021 року ТОВ «Чарнокіт» виконані ОСОБА_7 .

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, а саме складання, видача службового завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2024 ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.240, ч.1 ст.366 КК України, та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що докази сторони обвинувачення, не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про вину обвинувачено ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240, ч.1 ст.366 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_10 в його інтересах, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги поокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах ст.404 КПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Згідно із п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 368 КПК України передбачено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у його вчиненні.

Вимогами ч.3 ст.374 КПК України регламентовано, що, у мотивувальній частині вироку зазначається: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Також, у мотивувальній частині вироку суд повинен описати результати оцінки доказів навести докази для підтвердження встановлених судом обставини, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін.

Таким чином, кожний доречний важливий і вирішальний аргумент учасників судового засідання має бути проаналізований і одержана відповідь.

Висновки у судовому рішенні повинні прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто не допускати неоднозначного трактування.

Недостатньо лише цитувати законодавчі положення, а потім приймати рішення. Суддя повинен послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи, яким чином було вирішено справу у конкретному випадку.

Невиконання вказаних вимог, є очевидним порушенням права на справедливий суд, яке гарантує ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

При цьому, висновки суду, зазначені у рішенні, мають прямо випливати з аргументації, а також бути чіткими, тобто такими, що не допускають неоднозначного трактування.

Водночас, суду необхідно послідовно поєднувати закон із фактами у справі і наводити чіткі аргументи. Не дотримання зазначених вимог під час розгляду кримінального провадження є порушенням права на справедливий суд, гарантований ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального та кримінального закону під час ухвалення вироку, допустив істотні порушення, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Всупереч вищевказаним вимогам кримінально процесуального закону, судом першої інстанції у вироку не надано ряду зібраних доказів належної юридичної оцінки.

Так, визнаючи ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.240, ч.1 ст.366 КК України, та виправдовючи на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, районний суд вказав, що всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240, ч.1 ст.366 КК України.

Проте, районний суд перерахував лише частину письмових доказів, які містяться у справі, визнав їх належними, допустимими та достовірними і зазначив, що ці докази не містять вагомих ознак, які б вказували про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, інші докази визнав недопустимими.

При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його рішення, а також не звернув увагу на наявність суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду.

У судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а також дослідивши докази, не надав їм належної оцінки у своєму рішенні, не спростував їх у відповідному об`ємі, наданому стороною обвинувачення, не провівши аналіз доказів у повному обсязі на предмет належності та допустимості.

Зокрема, судом не дано належної оцінки висновку експертів №1744-1745 від 11.10.2022, наданий стороною захисту складений за результатами проведення комплексної земельно-технічної та вибухово-технічної експертизи, щодо відсутності детального опису проведених досліджень, зазначення методик.

При цьому у висновку зазначено, що експертом взято відомості про обчислення площі земельної ділянки (спеціальний дозвіл на користування надрами) в системі координат СК 63, підписані та завірені інженером-землевпорядником ОСОБА_21 , який залучений до проведення експертного дослідження шляхом проведення відповідних розрахунків. Однак, стороною захисту не надано доказів того, яким шляхом у розумінні ч.3 ст.93 КПК України та в якому порядку, передбаченому КПК України (ч.1 ст.86 КПК України), отримано вказаний доказ.

Також, місцевий суд допустив суперечність надаючи оцінку доказу, а саме, «графічним матеріалам» по результатах виконаних робіт складених інженером-землевпорядником ОСОБА_17 , які суд визнав, виконаними невірно і тому ставить під сумнів їх достовірність, з тих підстав, що при визначені меж спеціального дозволу на користування надрами від 09.12.2004 №3552, помилково припустив, що в бланку спеціального дозволу графічні координати зазначені в системі WSG-84, тоді як вказані межі зазначені у системі координат Рulkovo-42. ОСОБА_17 припустив, що у спеціальному дозволі на користування надрами зазначено географічні координати в системі WSG-84, саме з цієї системи координат перевів їх у плоскісну систему координат СК-63.

Водночас, суд у мотивувальний частині вироку визнав беззаперечним доказ сторони захисту - лист Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (ДНВП «Геоінформ України»), при цьому не надав вказаному доказу оцінки з точки зору допустимості та належності.

Так, згідно вказаного листа, відповідно до відомостей, що введені до бази даних виданих спеціальних дозволів ДНВП «Геоінформ України» станом на 07.02.2024, ТОВ «Чарнокіт» (код ЄДРГІОУ 32954158) має дійсний спеціальний дозвіл на користування надрами від 09.12.2004 №3552, який надано з метою видобування чарнокіту Заваллівського родовища розташованого у Кіровоградській області. У бланку спеціального дозволу від 09.12.2004 №3552 координати кутових точок зазначені в системі координат Рulkovo-42.

Між тим, зміст вказаного документу є суперечливим, оскільки копія спеціального дозволу на користування надрами від 09.12.2004 №3552 не містить даної інформації. Отже, не встановлено, на підставі яких даних грунтується інформація, надана ДНВП «Геоінформ».

При цьому, відповідь №06/306-0404 від 07.02.2024 отримана на запит захисника - адвоката ОСОБА_19 вже під час судового розгляду (від 16.02.2024), однак суд першої інстанції також не надав належної оцінки вказаному факту. Разом з тим, інформація надана станом на 07.02.2024, а не на час події, яка інкримінована ОСОБА_7 , що мала місце 11.11.2021.

Окрім того, судом не надано належну оцінку листу Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (ДНВП «Геоінформ України»), який містить суперечливу інформацію.

Зокрема, відповідно до листа Державної служби геології та надр України (№1516/07-2-23 від 24.03.2024), як центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у відповідності до п.4 власного Положення видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами, зазначено, відповідно до п.25 Порядку обліку наданих дозволів та заяв ведеться Державним науково-виробничим підприємством «Геоінформ України» в установленому Держгеонадрами порядку. Проте, місцевим судом, належним чином не перевірені визначені повноваження та обсяг інформації, якою володіє підприємство.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки листу Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (№08/308-0190 від 01.02.2023), згідно якого, на запит сторони захисту надіслано комплект матеріалів по Заваллівському родовищу чарнокітів в системі координат WGS-84 надрокористувачу - власнику спецдозволу 3552, для подачі до Держгеонадра щодо виправлення технічних помилок у координатах кутових точок спецдозволу, обчисленій в скасованій системі Pulkovo- 42 та листу №06/306-0619 від 15.03.2023, відповідно до якого станом на 14.11.2022 в системі координат СК63 перебуває спеціальний дозвіл на користування надрами №3252 від 09.12.2004, виданий ТОВ «ЧАРНОКІТ» ().

Судом першої інстанції також не надано належної оцінки «графічним матеріалам» - додатку до протоколу огляду місця події від 20.07.2022, проведеного слідчим відділу СУ ГУНИ в Кіровоградській області, у якому зафіксовано огляд земельних ділянок, на яких знаходиться Заваллівське родовище чарнокітів, та фактичне місце видобування корисних копалин.

До проведення даної слідчої дії слідчим, відповідно до вимог ст. ст. 71, 72, 110 КПК України, постановою залучено спеціаліста ОСОБА_18 , який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника, виданий 23.01.2013, та згідно виписки з ЄДРПОУ зареєстрований як фізична особа-підприємець (реєстраційний номер ). Основний вид економічної діяльності; 71.12. Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

Копії вказаних документів (сертифікату та виписки), які додані до постанови слідчого про залучення спеціаліста, подані прокурором до суду як докази, однак з вироку місцевого суду вбачається, що суд досліджував лише постанову про залучення спеціаліста.

Також, місцевий суд не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 з тих підстав що вони, не доводять обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КПК України, яке йому інкримінується, при цьому, суд першої інтснації послався у вироку на показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_20 .

Окрім того, місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні письмового клопотання прокурора про необхідність залучення та подальшого допиту додаткових свідків.

Зокрема прокурор просив задовільнити клопотання про допит свідків - працівників, які готували листи ДНВП «ГЕОІНФОРМ УКРАЇНИ» №06-306-0619 від 15.03.2023 на адвокатський запит «Адвоката Адвокатського бюро «Романа Кузіва» ОСОБА_29 від 13.03.2023, у якому вказано, що станом на 14.11.2022 зазначені в листі координат точок ... в системі координат СК63 перебуває дійсний спеціальний дозвіл на користування надрами №3552 від 09.12.2004 та лист ДНВП «ГЕОІНФОРМ УКРАЇНИ» №06/306-0404 від 07.02.2024, на запит адвоката ОСОБА_29 від 01.02.2024, у якому надано інформацію, що «у бланку спеціального дозволу від 09.12.2004 №3552 координати кутових точок зазначені в системі координат Pulkovo-42» - « ОСОБА_30 » та « ОСОБА_31 ».

Клопотання обгрунтоване тим, що відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №79/23-22 від 24.01.2023 фактична межа видобутку корисних копалин «чарнокігу» кар`єру, розташована до точок межі з координатами х-5335151.09, у: 3336807.55 та х=5335174.95, у: 3336812.028 виходить за межі гірничого відводу (ліцензійної площі) з координатними точками зазначеними в спеціальному дозволі на користування надрами № 3225 від 09.12.2004 виданого ГОВ «Чарнокіт».

При проведенні експертизи взято до уваги розрахунки, проведені виробничим відділом у м.Кропивницький «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою».

Враховуючи, що питання проведення 11.11.2021 вибухових робіт з метою незаконного видобутку корисних копалин ТОВ «Чарнокіт» поза межами площі, зазначеної в спеціальному дозволі на користування надрами №3225 від 09.12.2004 виданого ТОВ «Чарнокіт», є обстаивнами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, отже допит експерта є необхідним для роз`яснення наданого висновку судової земельно-технічної експертизи №79/23-22 від 24.01.2023 експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (Тернопільське відділення). Також не допитано спеціалістів - працівників виробничого відділу у м. Кропивницький «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» - інженера-землевпорядника ОСОБА_32 .

Також, судом не допитано свідка ОСОБА_33 , яка перебувала в 2021 році на посаді маркшейдера ТОВ «Чарнокіт» та проводила відповідні вимірювання щодо дотримання меж ліцензійної площі, зазначеної у спеціальному дозволі на користування надрами, у тому числі №3552 від 09.12.2004, виданого ТОВ «Чарнокіт», із застосуванням спеціальної техніки, з метою підтвердження чи спростування показань обвинуваченого ОСОБА_7 згідно яких він, перебуваючи на посаді виконавчого директора ТОВ «Чарнокіт», при підготовці та проведенні робіт, пов`язаних із видобутком корисних копалин «чарнокіт» вибуховим способом, покладався на власний багаторічний досвід роботи на гірничодобувних підприємствах, а також на дані, які йому надавала маркшейдер ТОВ «Чарнокіт».

При цьому, згідно показань обвинуваченого, саме ОСОБА_33 проводилися необхідні заміри, у тому числі щодо дотримання меж ліцейзійної площі при здійсненні видобутку надр.

Отже, місцевим судом порушено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та не створено необхіднх умов для реалізації сторонами процесуальних прав.

Окрім того, згідно ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа ;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Згідно вироку, суд першої інстанції виправдав ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю того, що в діяннях обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.240, ч.1 ст.366 КК України.

Проте, у мотивувальній частині вироку суд дійшов висновку, що відсутні всі ознаки, складові кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

Зокрема, у вироку суд вказав, що стороною обвинувачення не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 за ч.4 ст.240 КК України, вказавши що стороною обвинувачення не доведено належними і допустимими доказами, що такі вибухові роботи проведені 11.11.2021, за межами визначеними спеціальним дозволом на користування надрами №3552 від 09.12.2004. Надані для дослідження у судовому засіданні докази не доводять мотив та мету вчинення злочину ОСОБА_7 , про який вказано в обвинувальному акті. У судовому засіданні жодними належними та допустимими доказами не доведено, що відбулось саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчинене шляхом вибуху, як вказано в обвинувальному акті.

Тобто, згідно мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції фактично дійшов висновку про відсутність події кримінального правопорушення, а саме, що не було незаконного видобутку корисних копалин загальнодержавного значення.

Також, місцевий суд дійшов висновку, що відсутні всі ознаки, складові кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, зокрема суд вказав, що сторона обвинувачення поза розумним сумнівом не довела, що у обвинуваченого ОСОБА_7 був умисел на складання, видачу завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Однак, вказані процесуальні підстави для ухвалення виправдувального вироку, відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України, є різними підставами, оскільки є невизначиним чи вчинені кримінальні правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , чи у діянні обвинуваченого відсутній склад кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються.

Таким чином, суд першої інстанції допустив суперечність резолютивної частини вироку з мотивувальною, чим поставив під сумнів висновки про недоведеність вчинення ОСОБА_7 діянь у яких він обвинувачується.

Відповідно до ч.7 ст.284 КПК України якщо обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.284 КПК України, а саме встановлена відсутність події кримінального правопорушення , встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Отже, висновки суду є неконкретними, з мотивувальної частини вироку не зрозуміло, чи вчинені кримінальні правопорушення, але у діях обвинуваченого відсутній їх склад, чи не встановлено достатніми доказами вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень і вичерпані можливості отримати такі докази, чи кримінальні правопорушення взагалі не вчинені, що є різними правовими підставами для ухвалення різних судових рішень, які мають різний правовий інститут.

За таких обставин, мотиви виправдання ОСОБА_7 , викладені у мотивувальній частині вироку, не є безсумнівними та однозначними, оскільки не можуть вважатися достатніми, ґрунтовними та переконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про виправдання обвинуваченого.

Вказані порушення закону, а отже і подальшу оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, неможливо усунути під час апеляційного перегляду кримінального провадження, оскільки у такому разі буде порушено принцип інстанційності судової системи та право учасників кримінального провадження на оскарження процесуальних рішень, передбачене ст.24 КПК України.

Оскільки, судом допущені такі процесуальні порушення, які можливо усунути лише при розгляді судом першої інстанції, враховуючи принцип інстанційності та безпосередності можливості дослідження доказів, апеляційний суд позбавлений можливості усунути вищевказані істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущені судом першої інстанції.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст.370,374 КПК України та порушує право учасників процесу на справедливий суд, а тому підлягає скасуванню на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Врахувавши наведене, колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження розглянуто в суді першої інстанції із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, тобто з порушенням положень ч.1 ст.412 КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, і які неможливо усунути під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції - скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Оскільки, вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не верішує наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене в ухвалі колегії суддів, усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, повно, всебічно і об`єктивно дослідити всі зібрані докази по справі, ретельно перевірити усі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, дати кожному зібраному доказу належну правову оцінку, відповідно до ст.94 КПК України, перевірити усі доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, усунути всі вищевказані недоліки, та за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2024 року, стовоно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4