У Х В А Л А

іменем України

Справа № 126/2385/24

Провадження № 1-кп/126/341/2024

12 грудня 2024 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Бершадь обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 19.07.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка народилась в с. Мала Киріївка Бершадського району Вінницької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона 18.07.2024 близько 10 год. 30 хв., перебуваючи в домоволодінні свого знайомого ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел на викрадення банківської картки АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 , емітованої на ім`я ОСОБА_6 , діючи умисно, маючи умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, маючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме - для заволодіння коштами, викрала належну потерпілому банківську картку АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 , яка знаходилася під подушкою на ліжку в спальній кімнаті, після чого утримуючи її при собі, покинула територію домоволодіння, позбавивши таким чином ОСОБА_6 можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно викрала вказаний офіційний документ.

Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Також ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона, маючи при собі викрадену нею банківську карту АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_6 , пішла до домоволодіння своєї сестри ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, діючи в умовах воєнного стану, умисно, повторно, таємно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, попросила останню зняти грошові кошти в сумі 2400 грн. з вказаної банківської картки, при цьому повідомивши її пін-код, який вона дізналась напередодні від ОСОБА_6 , при цьому не повідомляючи, що банківська картка викрадена. В подальшому, 19.07.2024 у денний час доби ОСОБА_7 , не будучи обізнаною про кримінально-протиправний умисел ОСОБА_5 , пішла до банкомату АТ «ПриватБанк», що розташований в магазині «Люкс Маркет» в с. Джулинка Гайсинського району Вінницької області пров. Аптечний 2, та здійснила дві транзакції по зняттю готівки в сумі 2000 грн. та 400 грн. Після цього ОСОБА_7 у вказаному магазині розрахувалася за придбані нею продукти харчування на суму 1400 грн. та повернулася до домоволодіння за місцем проживання щоб віддати продукти та решту грошових коштів ОСОБА_5 . Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяла ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2400 грн.

Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона 19.07.2024 близько 15 год., перебуваючи у житловому будинку своєї знайомої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, де остання зберігає грошові кошти, оскільки напередодні бачила як остання їх перераховувала, упевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до ліжка, на якому знаходився рюкзак з гаманцем та реалізуючи свій злочинний умисел, таємно, повторно,умисно, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, відкрила вищезазначений рюкзак, звідки дістала гаманець, з якого викрала належні ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1800 грн., трьома купюрами по 500 грн., 200 грн. та 100 грн., які поклала в кишеню своїх шортів, чим спричинила майнову шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 1800 грн.

Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України з тих підстав, що як стверджує, що Верховною Радою України 18.07.2024 прийнято Закон України № 3886-IX «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» (далі - Закон), який набрав чинності 09.08.2024. Цим Законом внесено зміни до статті 51 КУпАП, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на 2024 рік становить 3028 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але судимість не знято іне погашено. Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караним, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України. Згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану. Згідно встановлених фактичних обставин ОСОБА_5 вчинила крадіжку грошових коштів на суму меншу, ніж 3028 грн. Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи. Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. Просить кримінальне провадження № 0000340 від 19.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_5 , що вона вправі заперечувати щодо закриття провадження в частині обвинувачення її у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 КК України з зазначеної підстави та роз`яснено положення ч. 3 ст. 479-2 КПК України, згідно із якими суд має право закрити кримінальне провадження на цій підставі виключно якщо обвинувачений проти цього не заперечує. Також судом роз`яснено обвинуваченій положення ч. 1, 3 ст. 479-2 КПК України, згідно із якими за відсутності згоди обвинуваченої, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом та в разі, якщо судом буде встановлено вчинення обвинуваченою діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд має постановити ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу, а якщо судом не буде встановлено, що обвинуваченою вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалить виправдувальний вирок.

Обвинувачена ОСОБА_5 надала згоду на закриття кримінального провадження в частині обвинувачення її у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 КК України з підстав заявлених прокурором ОСОБА_3 , вказавши, що їй зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження за вказаних підстав.

Потерпіла ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та долучені сторонами документи, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 КК України визначено, підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна».

Вказаним Законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З викладеного вбачається, що втратила чинність норма закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, а саме розмір крадіжки 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, яка діяла до 09 серпня 2024 року.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відтак, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, які вони вчинила 19.07.2024. Обвинуваченою було заподіяно матеріальну шкоду потерпілій по кожному епізоді злочину на суму, що не перевищує 3028 грн.

За таких обставин, враховуючи згоду обвинуваченої, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 19.07.2024 в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 371, 479-2 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від 19.07.2024 в частині обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Копію ухвали після набрання нею законної сили направити до ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП України у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_8