Справа №212/1605/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 19 січня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Придніпровськ Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, яка офіційно не працевлаштована, незаміжня, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, інвалідність не встановлена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Починаючи з лютого 2022 року, ОСОБА_3 з дозволу власника квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доглядала за станом квартири та мала ключ від належної потерпілій вартири за адресою: АДРЕСА_2 , в якій з жовтня 2022 року мешкала донька ОСОБА_3 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своїми дітьми.

Під час перебування у даній квартирі, 20.02.2023 року, ОСОБА_3 побачила належне потерпілій ОСОБА_7 майно, а саме: пральну машину фірми SMART, моделі XQG60-1017P (далі пральна машина), що знаходилася в кухонній кімнаті даної квартири.

Розуміючи про можливість безперешкодного вчинення злочину, у ОСОБА_3 у невстановлений судом час, однак не пізніше 14:00 години 20.02.2023 року, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, належного ОСОБА_7 , а саме пральної машини.

З метою реалізації раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, розуміючи, що її дії носять таємний характер, діючи із корисливого мотиву, приблизно о 15:00 годині 20.02.2023 року ОСОБА_3 , ввівши в оману свою доньку ОСОБА_8 , повідомила їй, що з дозволу власниці пральна машина буде продана в ломбард.

Того ж дня, ОСОБА_3 від`єднала кабелі пральної машини від мережі живлення, та за допомогою фізичної сили разом з донькою, яка не була обізнана в істинних намірах своєї матері ОСОБА_3 , встановили пральну машину на господарський візок та залишила місце вчинення злочину, тим самим ОСОБА_3 викрала пральну машину фірми SMART, моделі XQG60-1017P, належну ОСОБА_7 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме заклавши пральну машину в ломбрад «Комод», де попросила доньку закласти її, в подальшому отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти, тим самим завдала потерпілій матеріального збитку на суму 7449,12 гривень.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_7 було спричинено матеріальний збиток на загальну суму 7449,12 гривень, що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи від 22.01.2025.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, яку було укладено 13 лютого 2025 року між обвинуваченою, за участі захисника, та прокурором, зі згоди потерпілої, відповідно до якої ОСОБА_3 визнала свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі, та сторони узгодили покарання.

ОСОБА_3 у присутності свого захисника пояснила суду, що цілком розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, при цьому повністю визнає себе винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Крім того, зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна із узгодженим видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди судом.

Прокурор вважав, що при укладенні угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, тому просив суд угоду затвердити й призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник наполягала на затвердженні угоди, умови якої відповідають інтересам підзахисної.

Представник потерпілої погодився із затвердженням угоди про визнання винуватості.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження, виходячи з наступного обґрунтування.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Суд зауважує, що обвинувачена цілком розуміє, що наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченої є обмеження права на оскарження вироку за ст. ст. 394, 424 КПК України, а для обвинуваченої також відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також обвинувачена розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

За таких обставин суд вважає доведеним вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, з урахуванням даних винної особи, яка на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває; незаміжня; на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має; не працевлаштована; інвалідності не має; раніше не судима; завдану шкоду не відшкодувала, а також обставини, що пом`якшують покарання, як то щире каяття обвинуваченої та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Внаслідок наведеного угоду про визнання винуватості слід затвердити та визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, а на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробувальним строком на два роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні у виді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_3 , продовжити до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 лютого 2025 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_6 .

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки, якщо вона протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.

Матеріали досудового розслідування залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1