Справа № 461/2162/25
Провадження № 1-кс/461/1741/25
УХВАЛА

25.03.2025 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

Обґрунтовуючи скаргу, з посиланням на положення Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України та національну судову практику, а також практику ЄСПЛ, скаржник покликається на наступне.

ОСОБА_3 є стороною у справі № 461/7756/24, яка перебуває у Галицькому районному суді м. Львова. Бездіяльність слідчого 2-го відділення слідчого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 полягає у неповерненні тимчасово вилученого 10.10.2024 під час проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000191 від 01.07.2024 майна. Тимчасово вилучене майно, за твердженням скаржника, утримується безпідставно, оскільки арешт на вказане майно не було накладено в порядку визначеному законом, а тому воно підлягає поверненню його законному володільцю. Така бездіяльність органу досудового розслідування має триваючий характер.

Так, 10.10.2024 за адресою АДРЕСА_1 (координати: координати: НОМЕР_3 (НОМЕР_4) був проведений обшук, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.09.2024. Досудове розслідування в межах якого проведено обшук здійснює ІНФОРМАЦІЯ_1. За результатами проведення обшуку, було тимчасово вилучено майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме:

1)Ноутбук HP PROBOOK 6570b;

2)Мобільний телефон HTC Desire 526G dual sim;

3)Сім карта з номером телефону НОМЕР_1 ;

4)Зарядний пристрій до ноутбука.

Речі, які були вилученими під час проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученими.

Арешт на наведене майно у порядку визначеному КПК України не накладався, а клопотання про арешт майна було подане із порушенням визначених законом строків.

Скаржник вважає, що такі дії слідчого під час проведення досудового розслідування порушують вимоги КПК України та законні права володільців майна, а тому просить скаргу задовольнити.

Окремо, скаржник також вказує, що під час проведення обшуку справі №461/7756/24 (кримінальне провадження №0000191) було порушене право на захист, яке зафіксоване у протоколі обшуку, як зауваження. Також, були тимчасово вилучені речі, які, відповідно до постанови слідчого від 10.10.2024 були визнані речовими доказами. Протокол обшуку із списком вилученого майна було додано до матеріалів справи. Відтак, скаржник вимагає визнати недопустимими докази, які були вилученими на підставі ухвали слідчого судді №461/7756/24 від 24.09.2024, а саме:

ноутбук HP PROOBOOK 6570b Serial: 5CB316H7H, мобільний телефон HTC Desire 526G dual Sim EEA S/N: НОМЕР_2 з сім картою із номером тел. НОМЕР_1 , зарядний пристрій HP65WR-41013323, у зв`язку із порушенням права на захист.

Скаржник у судовому засіданні наведені доводи підтримав з мотивів зазначених у заявах поданих ним слідчому судді та просив скаргу задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні скаргу заперечив з мотивів безпідставності. Зокрема, зазначив, що дійсно майно наведене у скарзі було вилучено під час проведення відповідного обшуку. Таке майно у подальшому визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та з ним проведено відповідні процесуальні та слідчі дії. Також, слідчий зазначив, що йому не було відомо про повернення слідчим суддею клопотання про накладення арешту на відповідне майно, оскільки ухвалу слідчого судді орган досудового розслідування не отримував.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Встановлено, що слідчим відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000191 від 01.07.2024 року.

10.10.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 в ході якого було виявлено та вилучено майно з приводу неповернення якого подано скаргу. Постановою слідчого від 10.10.2024 зазначене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Арешт на зазначене майно у встановленому законом порядку накладено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Вилучене 10.10.2024 під час проведення обшуку майно належить ОСОБА_3 .

Отже, докази накладення у встановленому законом порядку арешту на вилучене майно у справі відсутні і такий захід забезпечення кримінального провадження щодо вказаного майна у даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Частиною 1 статті 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Майно з приводу якого подано скаргу, зафіксоване у копії протоколі обшуку дослідженій слідчим суддею, є тимчасово вилученим майном, а тому до нього повинен бути застосований порядок, передбачений ч. 1 ст. 169 КПК України.

Станом на день розгляду скарги вилучене майно не повернуто володільцю.

За вказаних обставин, під час розгляду даної скарги, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності скаржника на даному етапі не обумовлене законними критеріями. Отже, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування не дотримано «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав скаржника та, відповідно, порушено пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування та метою, яку останній прагне досягти.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, враховуючи те, що однією з засад кримінального провадження є принцип верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга в частині повернення майна підлягає задоволенню та слід зобов`язати слідчого вчинити належні дії щодо повернення майна володільцю.

Стосовно доводів скаржника про визнання доказів недопустимими, виходжу з наступного.

Стаття 89 КПК України встановлює, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Разом з тим, положення ч. 1 ст. 3 КПК України, серед іншого, визначають наступне:

- слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду;

- суд апеляційної інстанції - відповідний апеляційний суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення, а також Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду - стосовно судових рішень Вищого антикорупційного суду, ухвалених як судом першої інстанції, а також стосовно судових рішень інших судів першої інстанції, ухвалених до початку роботи Вищого антикорупційного суду в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених цим Кодексом до підсудності Вищого антикорупційного суду;

- суд касаційної інстанції - Верховний Суд;

- суд першої інстанції - місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом;

- судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, системний аналіз положень чинного КПК України вказує на те, що поняття суд і слідчий суддя не є тотожними.

Водночас, згідно ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У даному випадку досудове розслідування триває, а предметом розгляду у цій скарзі є неповернення тимчасово вилученого майна. Отже, слідчий суддя надає оцінку доводам сторін виключно в межах предмету судового розгляду.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 89 КПК України, сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, сторони кримінального провадження - з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Станом на даний час скаржник не підпадає під визначені критерії для поняття сторона кримінального провадження.

Відтак, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для задоволення відповідного клопотання скаржника та скарги у цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000191 від 01.07.2024 року невідкладно повернути володільцю - ОСОБА_3 тимчасово вилучене у нього майно, а саме:

1)Ноутбук HP PROBOOK 6570b Serial: 5CB316H7H;

2)Мобільний телефон HTC Desire 526G dual Sim EEA S/N: НОМЕР_2 з sim карткою із номером телефону НОМЕР_1 ;

3)Зарядний пристрій: HP65WR-41013323.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1