справа № 208/1821/18
№ провадження 1-кп/208/21/25
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника, адвоката ОСОБА_6

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження №0000211 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, освіта середня, заміжня, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимої 10.04.2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном на 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбуття покарання звільненої з іспитовим строком 3 роки,

яка обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 будучи на час вчинення кримінальних правопорушень судимою за корисливі злочини проти чужої власності, знов вчинила низку аналогічних злочинів.

Ввечері 09.07.2018 року, ОСОБА_8 перебуваючи біля будинку № 6 по вул. Галини Романової у м. Кам`янське Дніпропетровської області, зустріла раніше незнайому ОСОБА_9 на лівому плечі якої побачила належна їй жіночу сумку.

Приблизно о 23.05 годині цього ж дня, ОСОБА_8 діючи повторно, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний корисливий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, підійшла зі сторони спини до раніше не знайомої її ОСОБА_10 , обійняла її своїми руками за плечі, та з жіночої сумки потерпілої викрала належний її мобільний телефон «ZTE» вартістю 3 371,81 гривень, після чого залишила місце вчинення злочину.

Зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Приблизно о 14.30 годині 19.01.2018 року, ОСОБА_5 , перебувала на території «Свято-Миколаївського» собору, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське вул. Соборна 1, де зустрілась з раніше не знайомою ОСОБА_11 , в користуванні якої виявила мобільний пристрій «Lenovo A6000»

Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_8 діючи повторно та з корисливих мотивів, запевнила Гарагулю, що їй потрібен мобільний телефон для здійснення декілька телефонних дзвінків. Увійшовши в довіру до ОСОБА_12 , ОСОБА_8 зазначеним чином отримала доступ до майна потерпілої, після чого залишила місце вчинення кримінального правопорушення, мобільним телефоном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій майнової шкоди у розмірі вартості пристрою, у сумі 2 159,10 гривень.

Ці дії ОСОБА_8 отримали правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Про справі досліджені всі докази сторони обвинувачення та захисту.

Під час судового засідання, сторона захисту, заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 внаслідок спливу строків давності.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала клопотання захисника. Їй зрозуміло її право на повний судовий розгляд кримінального провадження та ухвалення у справі виправдувального вироку. Нереабілітуючий характер закриття кримінального провадження з підстав спливу строків давності, їй роз`яснено та є зрозумілим. Просила провадження у справі закрити.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження з визначених у клопотанні підстав.

Вислухав клопотання, учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначається:

«…звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом»

Відповідно ст. ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Загальною частиною КК України зокрема передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення зазначено як обов`язкове.

Кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, у вчиненні яких на теперішній час обвинувачується ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 зазначеного Кодексу віднесено до нетяжких злочинів.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня скоєння нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної чинності сплило 5 років.

На теперішній час з дня вчинення кримінальних правопорушень за яким обвинувачується ОСОБА_8 , наведений вище строк сплив. ОСОБА_8 від суду не ухилялася, до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів не притягувався, і таким чином строк давності притягнення обвинуваченої до відповідальності не переривався.

Відповідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності підсудного, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

З`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності позиції ОСОБА_8 та усвідомленні нею наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що умови та підстави звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідають вимогам КК та КПК України, а клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Питання речових доказів вирішується судом згідно ст. 100 КПК України.

Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Постановою об`єднаної палати ККС у складі Верховного Суду від 12.09.2022 року в справі № 203/241/17 зроблено відступ від правової позиції ВП та зазначено, що у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги зазначену правову позицію, суд відносить процесуальні витрати по проведенню у справі судових експертиз на рахунок держави.

Шкода завдана кримінальними правопорушеннями відшкодована.

Враховуючи викладене та керуючись нормами КПК та ЦПК України щодо питань розв`язання цивільного позову в кримінальному провадженні, суд залишає заявлену вимогу без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284 ч.2 п.1, 350 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності.

Кримінальне провадження № 0000211 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 284 ч.2 п.1 КПК України закрити, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати по проведенню у справі судових експертиз, віднести на рахунок держави.

Речові докази по справі договір про надання фінансового кредити під заставу №7.7678/0 від 10.07.2018 р., зберігати при матеріалах справи, мобільний телефон «ZTE» моделі BLADE A6 LITE IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2 : НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_9 , залишити у власника.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суду м. Дніпродзержинська, протягом 7 днів з дня її оголошення. Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Суддя ОСОБА_1