Справа № 349/1597/24
Провадження № 1-кп/349/41/25
У Х В А Л А

11 березня 2025 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000022 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Букачівці Рогатинського району Івано-Франківської, який проживає в АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

Відповідно до поданого клопотання представник ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.07.2024 на майно ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що арешт накладено з метою забезпечення конфіскації майна, однак ОСОБА_7 не є особою, на майно якої може бути накладено арешт з метою забезпечення конфіскації майна, адже не є ні підозрюваним, ні обвинуваченим. Висновки слідчого судді про те, що майно набуто ОСОБА_7 на підставі фраудаторних правочинів, є необґрунтованими, оскільки такі правочини були укладені до початку досудового розслідування. А те, що ці правочини були укладені після встановлення порушень податкового законодавства в діяльності юридичної особи, не може впливати на їхню кваліфікацію як фраудаторних, адже за ці порушення несе відповідальність юридична особа самостійно.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо клопотання. Обґрунтував заперечення тим, що арешт накладено з метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_4 як виду покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Майно, на яке було накладено арешт, зареєстровано за ОСОБА_7 шляхом укладення ОСОБА_4 правочинів, які містять ознаки фраудаторності та які спрямовані не на настання реальних наслідків їх укладення, а на виведення майна з-під потенційного арешту та можливої конфіскації. Про це свідчить, зокрема, те, що правочини укладені між близькими родичами протягом короткого проміжку часу після встановлення порушень вимог податкового законодавства, які зафіксовані в повідомленні-рішенні від 13.04.2020, яким ПП «Заготпродукт» визначено грошове зобов`язання в розмірі 54 701 246,00 грн. Це повідомленні-рішення складено на підставі акту документальної планової виїзної перевірки ПП «Заготпродукт» від 28.02.2020. Тому ОСОБА_4 як особа, яка двічі притягувалася до кримінальної відповідальності за ст. 212 КК України, вжив вищезазначені заходи відчужив належне йому на праві власності майно на користь сина: 01.03.2020, 11.03.2020, 16.03.2021, 05.04.2021, 09.04.2021, 29.04.2021, 03.06.2021, 30.10.2021. Підтвердженням його недобросовісності є й те, що 29.03.2021 та 05.04.2021 він взяв участь в зміні керівника ПП «Заготпродукт» із себе на ОСОБА_8 , який під час допиту повідомив, що не мав наміру та можливостей здійснювати діяльність як керівник ПП «Заготпродукт», а за свої послуги отримав винагороду; змінив місцезнаходження ПП «Заготпродукт», а також зареєстрував нове товариство із місцезнаходженням за адресою, де спершу було зареєстровано місцезнаходження ПП «Заготпродукт».

Заслухавши пояснення адвокатів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_3 , дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.07.2024 на майно ОСОБА_7 накладено арешт на майно ОСОБА_7 траспортні засоби та нерухоме майно.

Згідно з цією ухвалою арешт накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбаченого за інкримінований підозрюваному злочин.

Санкцією ч. 3 ст. 212 КК України передбачено таке додаткове покарання як конфіскація майна.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 170 КК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

А частиною 5 ст. 170 КК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

ОСОБА_7 не є обвинуваченим (чи підозрюваним, засудженим) в цьому кримінальному провадженні, тому на його майно не може бути накладеним арешт на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України.

Якщо б законодавець допускав можливість накладення арешту на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України на майно третіх осіб, то б про це зазначив прямо в нормі, як це зазначено, до прикладу, в ч. 4 ст. 170 КК України, що стосується спеціальної конфіскації.

Доводи щодо можливості накладення арешту на майно третьої особи на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України у зв`язку з тим, що правочини, за якими ця особа набула право власності на це майно містять ознаки фраудаторності, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Тобто презумпція правомірності правочину може бути спростована, коли недійсність правочину прямо встановлена законом (правочин є нікчемним) або якщо він визнаний судом недійсним.

Чинне законодавство не містить норм щодо недійсності фраудаторних правочинів.

Фраудаторність це конструкція, що знайшла свій вияв в судовій практиці. Суд кваліфікує правочин як фраудаторний у випадку пред`явлення позову про визнання його недійсним.

Під час розгляду клопотання про арешт майна суд чи слідчий суддя не вирішує вимоги щодо недійсності правочинів, і, як наслідок, не має повноважень для кваліфікації правочинів як фраудаторних.

Наданими представником ОСОБА_7 доказами інформацією з баз даних Єдиного державного реєстру щодо транспортних засобів, інформаційною довідкою з відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що арештоване згідно з ухвалою слідчого судді майно є власністю ОСОБА_7 .

Отже, спростувати правомірність придбання ОСОБА_7 цього майна можна тільки в один спосіб шляхом пред`явлення позову про визнання недійсними відповідних правочинів. Такі позови згідно з поясненнями прокурора не були пред`явлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначене, суд скасовує арешт майна у зв`язку з тим, що майно не належить особі, щодо якої може бути застосована конфіскація майна як вид покарання, тобто арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. 65 Конституції України, ст. ст. 3, 22, 170-174 КПК України,

у х в а л и в:

Клопотання представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_6 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.07.2024 на майно ОСОБА_7 , а саме:

- нежитлове приміщення № 8 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 21,6 м кв;

- квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 73,9 м кв;

- майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0075 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1,1022 га;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 414,4 м кв;

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0256 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1500 га;

- транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter 416 CDI», р/н НОМЕР_1 , 2002 року випуску, VIN-код: НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб Chereau CD-382G, р/н НОМЕР_3 , 2004 року випуску, VIN-код: НОМЕР_4 ;

- транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 811», р/н НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 згідно з Єдиним державним реєстром), 1996 року випуску, VIN-код: НОМЕР_7 ;

- транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» марки «Atego 1018», р/н НОМЕР_8 , 2008 року випуску, VIN-код: НОМЕР_9 ;

- транспортний засіб марки «Volvo FH», р/н НОМЕР_10 , 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_11 ;

- транспортний засіб марки «Citroen Berlingo», р/н НОМЕР_12 , 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_13 ;

- транспортний засіб марки «Seat» моделі «Inca», р/н НОМЕР_14 , 2001 року випуску, VIN-код: НОМЕР_15 ;

- транспортний засіб Павам 112514C, р/н НОМЕР_16 , 2017 року випуску, VIN-код: НОМЕР_17 ;

- транспортний засіб марки «Mercedes-Benz 814D», р/н НОМЕР_18 , 1997 року випуску, VIN-код: НОМЕР_19 ;

- транспортний засіб марки «Volvo FH 4X2T», р/н НОМЕР_20 , 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_21 ;

- транспортний засіб марки «ГАЗ 3309», р/н НОМЕР_22 , 2006 року випуску, VIN-код: НОМЕР_23 ;

- транспортний засіб марки «Toyota Hilux», р/н НОМЕР_24 , 2014 року випуску, VIN-код: НОМЕР_25 ;

- транспортний засіб «Schmitz SKO 24», р/н НОМЕР_26 ( НОМЕР_27 згідно з Єдиним державним реєстром), 2010 року випуску, VIN-код: НОМЕР_28 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1