Справа № 1-кп/593/80/2025
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2025 р.

Бережанський районний суд Тернопільської області

У складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника (адвоката) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м.Бережани Тернопільської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт у кримінальному провадженні, внесеному 15 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Бережанського районного суду Тернопільської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000021 від 15 січня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

На даний час прокурор подала до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання про продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном до 60-ти діб, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується та на даний час кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 перебуває в провадженні суду, а підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки ризики, які існували під час його обрання останньому, не зменшились. Зазначає, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі до восьми років, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. У обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, він не працює, не має постійного джерела доходу. Вказані факти свідчать про відсутність у ОСОБА_4 перешкод для того, щоб змінити своє місце проживання, й таким чином переховуватися та ухилятись від суду. Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою перешкоджання кримінальному провадженню, а саме на ОСОБА_6 , з яким він знайомий та ОСОБА_7 , з яким він підтримує дружні відносини, шляхом вмовляння їх змінити показання щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення. Ризиком, передбаченим п.5 ч. 1 ст. 177 КК України є те, що обвинувачений ОСОБА_8 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, обсягу викладеного в обвинувальному акті обвинувачення. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, - просила відмовити з підстав необґрунтованості, загалом у запереченнях проти такого клопотання зазначила обставини, якими обґрунтувала своє клопотання.

Потерпілий ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце підготовчого судового засідання, заяв з приводу його участі у засіданні не подав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання прокурора й продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; загалом послалися на відсутність ризиків, про які стверджувала прокурор.

Окрім цього, захисник обвинуваченого усно клопотав про зміну його підзахисному існуючого запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт. Таке клопотання обґрунтував тим, що у обвинуваченого на утриманні перебуває семеро неповнолітніх дітей, у нього скрутне матеріальне становище. Окрім цього, обвинуваченому необхідно доглядати за хворою дружиною.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження вжитого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вислухавши з цього приводу думку сторону захисту обвинуваченого та його захисника, суд дійшов до такого висновку.

Згідно положень ч. З ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Судом встановлено:

Запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10 год. 30 хв. 16 березня 2025 року ОСОБА_4 обрано 16 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області; при цьому суд дійшов висновку про достатність обставин, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього передбачених законом процесуальних обов`язків, а також перешкоджання спробам переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню.

Як вбачається з клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , аргументуючи свою позицію, прокурор вважає, що стосовно обвинуваченого наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд не вважає, що прокурором доведено існування всіх без винятку, заявлених ним ризиків, а саме, - передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, у підтвердження існування ризику у виді можливості ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілого, сторона обвинувачення не вказує відомостей про те яким чином на потерпілого, перебуваючи на волі може незаконно впливати обвинувачений, також не вказано жодних фактів і не наведено жодних відомостей в підтвердження ймовірних спроб тиску ОСОБА_4 на свідка ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні. В обґрунтування заявленого ризику прокурор лише формально посилається на норму закону.

Поряд з цим, суд вважає достатньо обґрунтованим клопотання прокурора в частині наявності ризику щодо обвинуваченого, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, - можливість переховування обвинуваченого від суду. При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Також, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує у даному випадку: наявність на утриманні обвинуваченого семеро неповнолітніх дітей, двоє із яких є особами з інвалідністю, відсутність у обвинуваченого захворювань, які б перешкоджали чи унеможливлювали тримання під вартою обвинуваченого, або перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із утриманням обвинуваченого під вартою.

Суд також враховує, що до затримання обвинувачений постійного джерела доходу та роботи не мав; відомостей про наявність у нього нерухомого майна суду не повідомлено, також суд приймає до уваги те, що обвинувачений раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, за вчинення якого відбував покарання у виді позбавлення волі.

Наведене вище у своїй сукупності підтверджує той факт, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину й термін покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від суду, як на території України, так і за її межами.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, та позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню обвинуваченого від суду та виправдовує подальше тримання ОСОБА_4 під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 199, 202, 205, 331, 369 ч.2, 371, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим з 06 березня 2025 року до 05 травня 2025 року (включно).

Залишити без змін визначене обвинуваченому ОСОБА_4 право внесення застави у розмірі 20-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень) 00 коп.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Ця ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє до 05 травня 2025 року (включно).

Копію даної ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику (адвокату) ОСОБА_5 , надіслати начальнику Державної Установи Чортківської установи виконання покарань №-26 за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_4 , для виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України, повний текст ухвали суду складено 10 березня 2025 року.

Згідно положень частини другої статті 392 КПК України окреме апеляційне оскарження цієї ухвали суду, як постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по справі, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», зважаючи на Рішення Конституційного Суду України у справі №3-208/2018(2402/18) від 13.06.2019 року, учасники судового провадження на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому можуть подати апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1