УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0001986 від 17 серпня 2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Серпухов, московської області, російської федерації, громадянина України, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця Збройних Сил України за призовом під час мобілізації на особливий період, солдата резерву 317-ої запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває вказаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор подала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з утриманням в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави, який закінчується 10.03.2025 року, оскільки ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, не перестали існувати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою. Вказала, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні є необгрунтованими і не підтверджені жодними доказами. Зауважила, що оскільки всі свідки даного кримінального провадження допитані під час досудового розслідування, то ризик впливу ОСОБА_4 на них є безпідставним. Також вказала, що ризик переховування від суду є надуманим. Окрім того, оскільки вина обвинуваченого на даний час не доведена, а він є учасником бойових дій та військовослужбовцем, вважає за можливе не застосовувати до нього найсуворіший запобіжний захід. Надала суду копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 щодо стану здоров`я свого підзахисного та зазначила, що останнім часом стан його здоров`я значно погіршився.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та надані суду докази, суд приходить до такого висновку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09.01.2025 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 березня 2025 року включно з утриманням у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризики вчинення обвинуваченими дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ними таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Зважаючи на обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , його тяжкість відповідно до ст. 12 КК України, існує ризик що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Однак, при цьому суд вважає, що прокурором при розгляді не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Разом з тим, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 надано суду виписку із медичної карти амбулаторного хворого №1930 ОСОБА_4 , 1987 року народження, в якій констатується потреба у специфічному лікуванні препаратами, які на балансі Рівненської медичної частини філії державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Волинській та Рівненській областях відсутні та міститься рекомендація подальшого спостереження у лікарів, які не передбачені штатом медичної частини, а також лікувально-реабілітаційних заходів у спеціальних відділеннях.

Дані обставини об`єктивно ставлять під сумнів необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у п. 3 ст. 5 Конвенції (п. 66 рішення від 09.01.2003 у справі «Шишков проти Болгарії», п. 40 рішення від 10.06.2008 у справі «Тейс проти Румунії»).

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст.185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним, стан його здоров`я, наявність на утриманні неповнолітнього сина, суд вважає, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо обвинуваченого слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною обвинуваченому цілодобово залишати житло.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

З урахуванням обставин справи, суд вважає, що даний запобіжний захід буде достатнім та спроможним забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченими п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого

ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також фактів, які б свідчили про те, що вказаний запобіжний захід, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, суд не встановив.

Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних держаних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 331, 369-372, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою - відмовити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, до 25.04.2025 включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 без дозволу суду цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття чи бомбосховищ, строком на 2 (два) місяці, до 25.04.2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції, з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу.

Повний текст ухвали виготовлено 26 лютого 2025 року.

Суддя ОСОБА_1