УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2024 р. Справа № 597/1897/24

слідчий суддя Заліщицького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на майно, посилаючись на те, що СВ ВП №4 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області проводить досудове розслідування в кримінального провадження №0000187, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.358 Кримінального кодексу України. В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 11.06.2024 було задоволено клопотання прокурора Чортківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та постановлено накласти арешт, зокрема, на два паспорти громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 .

Вважає, що дані паспорта видані ОСОБА_5 офіційно та не можуть бути знаряддям вчинення злочину та речовими доказами по справі. З останніми не потрібно проводити експертиз, на них немає жодних слідів. Арешт даних паспортів негативно впливає на права ОСОБА_5 , оскільки вона більше трьох місяців позбавлена можливості виїзду за кордон та права подорожувати. На даний час немає необхідності в подальшому арешті паспортів громадянина України для виїзду за кордон, виданих на ім`я ОСОБА_5 . З арештованим майном проведено всі необхідні слідчі дії, ОСОБА_5 не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 11 червня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000187 від 19.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, на паспорти громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , які поміщено у спеціальне пакування сейф-пакет №ICR0218394.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання про скасування арешту на майно та просив таке задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки потреба в арешті на вищевказані документи існує, триває слідство в кримінальному провадженні.

Розглянувши клопотання, врахувавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В клопотанні про арешт майна прокурором було зазначено, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів, що передбачено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, оскільки, іншим чином неможливо отримати доступ до вказаного майна для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, а також з метою недопущення спотворення речового доказу або його відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

В статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Слідчий суддя зазначає, що оскільки на даний час досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000420, виділене постановою прокурора Чортківської окружної прокуратури від 16.10.2024 року, з кримінального провадження №0000187 від 19.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України триває, слідчий заперечує проти скасування арешту, так як кінцеве рішення ще не прийняте, майно, про скасування арешту якого просить заявник, визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, а тому у випадку скасування арешту майна, існує ризик можливої зміни або знищення майна, а також виїзд ОСОБА_5 за межі України, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Слідчий суддя враховує, що до клопотання про скасування арешту майна не долучені докази, які б підтверджували те, що відпала потреба в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Разом з тим, законність та правомірність ухвали слідчого судді Чортківського районного суду Тернопільської області від 11.06.2024 про накладення арешту, зокрема, на два паспорти громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_5 , підтверджені ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 07.10.2024 у справі №608/1212/24.

Власник майна втретє звертається до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, мотивуючи своє клопотання зокрема тим, що вона більше трьох місяців позбавлена права користування паспортами і з арештованим майном проведено всі необхідні слідчі дії.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою прокурора Чортківської окружної прокуратури від 16.10.2024 року з кримінального провадження №0000187 від 19.04.2024 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування по факту можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України.

Враховуючи дату винесення прокурором постанови про виділення матеріалів досудового розслідування (16.10.2024) та дату звернення ОСОБА_5 з клопотання про скасування арешту майна (13.12.2024), слідчий суддя критично оцінює доводи заявника про проведення всіх необхідних слідчих дій з даним майном.

Втручання держави в право володіння майном є цілком виправданим, законним і обґрунтованим, оскільки, таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції, а також здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» і за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави та громади, втручання було здійснено з дотриманням принципу «пропорційності», тобто «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Отже, враховуючи те, що досудове розслідування триває, майно відповідає критеріям речових доказів, слідчий заперечує проти скасування арешту, заявником не долучено докази, які б підтверджували те, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, слідчий суддя приходить до переконання, що правових підстав для скасування арешту майна немає, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає. При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що заявник не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися.

Керуючись ст. ст. 174, 175, 369, 371, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1