Провадження №: 1-кс/755/3953/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва (далі - Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 31 січня 2024 року за № 0000007, установив :

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , звернулася зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, на рішення слідчого від 05 грудня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення повторної судово-медичної експертизи.

Це рішення слідчого автор скарги вважає таким, що прийняте без належної перевірки обставин кримінального провадження через призму його доводів вказаних у клопотанні, що було подане у порядку ст. 220 КПК, недотримання вимог ст. 9, 25, 110, 159-160, 220, 224 вказаного Кодексу, а тому просить його скасувати.

Зокрема, відмічається, що не були враховані усі скарги ОСОБА_5 при проведенні вказаної експертизи та його медична документацію з МЦ «Меділенд».

ІІ. Позиція сторін

ОСОБА_4 скаргу підтримала з наведених у ній передумов.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення скарги враховуючи аргументи слідчого вказані в оскаржуваній постанові (див. п. ІІІ ухвали далі).

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, однак слідчий суддя беручи до уваги положення ст. 22, 26 КПК в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми ч. 3 ст. 306 того ж Кодексу, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

ІІІ. З`ясовані обставини, щодо питань, котрі розглядаються (узагальнені)

Ініціатор скарги подав клопотання до Дніпровського УП у межах вказаного кримінального провадження у т.ч. про проведення повторної експертизи.

Потребу у вчиненні таких дій умотивовано тим, що була проведена судово-медична експертиза № 041-1725-2024 від 25.09.2024 року, відповідної до якої ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеню. Однак, дана судово-медична експертиза проведена не в повному обсязі та з повним ігноруванням скарг ОСОБА_5 на біль в ребрах, головні болі та в цілому, були проігноровані всі медичні документи, які були наявні на момент проведення такої судово-медичної експертизи.

Також, відповідно до відповіді № 990 від 01.11.2024 року КНП «КМКЛ ШМД» були надані медичні виписки ОСОБА_5 від хірурга, а також компакт-диск із рентгеном грудної клітини. ДУ «Київський слідчий ізолятор» у відповідь на адвокатський запит надав рентгенографічні знімки органів грудної клітини (1 шт.) та черепу (3 шт.), а також опис проведених рентгенографічних обстежень.

Разом з цим, 15 жовтня 2024 року ОСОБА_5 в МЦ «МЕДІЛЕНД» був проведений медичний огляд за результатами якого йому був встановлений діагноз: стан після ЗМЧТ, церебральну мікроангіопатію, консолідуючі переломи 4-го 7-го ребер ліворуч, дисеміновані центрилобулярні вогнищеві зміни в середній долі правої легені.

Дані діагнози встановлені при проведенні медичного обстеження та вказані в консультаційному висновку лікаря-невропатолога від 15.10.2024 року (амбулаторна картка № 46627).

Оскаржуваною постановою слідчого відмовлено у задоволенні клопотання.

В рішенні слідчий відмовляючи у проведенні слідчих дій покликається у т.ч. на те, що згідно ч. 2 ст. 223 КПК підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. Однак, в ході досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_5 проведено судово-медичне обстеження, в ході якого визначено ступінь спричинених тілесних ушкоджень, яке долучено до матеріалів кримінального провадження.

При судово-медичному обстеженні експертам також забезпечено участь підозрюваного для безпосереднього огляду його експертом, будь-які достатні підстави для сумніву в достовірності складеного висновку експерта відсутні.

Більш того, у відповідності ст. 244 КПК, сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо: 1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок; 2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні забезпечено повне та неупереджене розслідування, під час розслідування проводяться всі необхідні слідчі дії, які мають значення для кримінального провадження, а з поданого клопотання не вбачається достатніх підстав для проведення додаткових слідчих, процесуальних дій.

ІV. Право, яким керувалася слідчий суддя

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення […]: 7) рішення слідчого […] про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, […] чи захисником.

Частинами першою та другою статті 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого […] складається з: […] 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу […].

V. Мотиви, з яких виходила слідчий суддя

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 36, 40 КПК, передбачають, що прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВПВС від 04 квітня 2019 року у провадженні № 11-945сап18).

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в ч. 1 ст. 303 КПК. Зокрема, предметом такого оскарження є рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Тому, для вирішення питання ґрунтовності відмови слідчого провести слідчі дії (експертизу повторно), першочергово слід відмітити, що для його аналізу по суті (через призму мотивів постанови), необхідно встановити його межі.

Так, слідчий суддя звертає увагу на те, що у кримінальному процесуальному законі не встановлені чіткі критерії оцінювання питання слушності проведення тієї чи іншої слідчої дії, а тому доцільно встановити такі критерії щодо дотримання (1) формальних вимог до постанови (має відповідати ст. 110 КПК) та (2) безпосередньо змісту зазначеної постанови.

Надаючи відповідно оцінку оскаржуваному рішенню через призму цих критеріїв слідчий суддя зауважує, що оскаржувана постанова відповідає формальним вимогам ст. 110 КПК.

В частині безпосередньо змісту зазначеної постанови слід указати, що в цьому ключі важливим є дотримання балансу між дискреційними повноваженнями слідчого і його обов`язком установити істину, перевірити звернення на предмет слушності узагалі проведення такої дії у справі, обов`язком за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КПК України), та обов`язком виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

З огляду на що, слідчий суддя має оцінювати постанову у світлі досягнення завдань кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Проте, повноваження, ввірені слідчому, також спрямовані на здійснення ефективного досудового розслідуванням. Він, як особа, що має повний доступ до матеріалів кримінального провадження, достатню кваліфікацію як професійний юрист, на яку поширюються гарантії незалежності від впливу, тиску, втручання, діяльність якого підлягає обґрунтованій критиці у відповідних межах, а також наділена відповідним обсягом повноважень відповідно до КПК України (у частині здійснення повноважень у кримінальному провадженні), має дискрецію приймати рішення щодо подальшого здійснення кримінального переслідування та щодо тих дій, котрі у ньому слід учинити.

Безумовно, слідчий суддя не може перебирати на себе повноважень дізнавача, брати активну участь у здійсненні досудового розслідування, лише здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав,свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях на етапі досудового розслідування, а також не розглядає справу по суті на цьому етапі.

Позиція ця витікає з того, що слідчий суддя не може втручатися у процес прийняття рішень слідчим, із урахуванням його незалежності, гарантованої законом, його професійного досвіду і експертності, а також певної свободи розсуду, що випливає із особливого становища його як слідчого, тобто особи, що здійснює розслідування у цьому кримінальному провадженні, обізнаної із обставинами справи, та такої, що може оцінити подальшу успішність справи у суді.

Тому, рішення, яке оскаржується, необхідно оцінити у контексті його обґрунтованості та вмотивованості. Наприклад, у ч. 3, 4 ст. 370 КПК вказується, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

Здійснивши таку оцінку, слідчий суддя констатує, що оскаржуване рішення щодо відмови у проведенні повторної експертизи відповідає вказаним критеріям (обґрунтованості та вмотивованості). Позаяк, висловлені у ньому аргументи «проти» є такими, котрі заслуговують на увагу, та мають об`єктивне підґрунтя в собі, оскільки дійсно об`єктивні дані про неврахування при первинному висновку певних відомостей відступні, у т.ч. підозрюваний приймав участь особисто в цій слідчій дії.

Ба більше, слідчий підставно відмітив у постанові положення ч. 1 ст. 244 КПК в частині призначення експертизи слідчим суддею за зверненням захисту. Адже, первинна експертиза була проведена не за призначенням слідчого, а на підставі ухвали слідчого судді, з урахуванням норм ст. 206 КПК. Тобто її мета не пов`язувалася в час призначення з обставинами визначеними п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК.

Ухвалу слідчого судді органом досудового розслідування виконав. У той час, як дані клопотання та скарги фактично стосуються доказування перевищення повноважень у ході розслідування провадження, відповідно не витікають з обставинами визначеними п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК.

Це також вказує на вірність висновку слідчого про недоречність слідчої дії, адже в цьому провадженні не можу перевірятися (розслідуватися) обставини за якими відомості до ЄРДР не внесені. У той час, як захист має самостійні автономні важелі для врегулювання виниклого питання у порядку ч. 1 ст. 244 КПК, у межах цього кримінального провадження, або ж у порядку ст. 214 КПК шляхом повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та розслідування в його межах обставин на котрі вказувалось у клопотанні про проведення слідчої дії.

VІ. Висновок

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, щоскарга не підлягає задоволенню.

З цих підстав та керуючись статтями 220, 303, 305, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

у задоволенні скарги ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи у межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 31 січня 2024 року за № 0000007 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 16:00 год. 13 січня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1