Справа № 946/1075/25
Провадження № 1-кс/946/389/25
УХВАЛА

14 лютого 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням старшого слідчого відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про арешт майне, яке мотивоване тим, що СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000228 від 13.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Так, 12.02.2025 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що при в`їзді у с. Озерне, Ізмаїльського району Одеської області працівниками СРПП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області було зупинено трактор синього кольору з держ. номером НОМЕР_1 із причепом з держ. номером НОМЕР_2 в якому були завантажені фрагменти деревини. Трактор перебував під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

12.02.2025 р. в період часу з 18:46 по 20:20 за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Озерне, вул. Ізмаїльська проведено огляд та складено протокол огляду місця події, під час проведення якого виявлено транспортний причеп із номером НОМЕР_2 , в якому на момент огляду виявлено фрагменти деревини різного діаметру та різної довжини при огляді якої було проведено заміри, в 20 метрах від виявлено причепу було виявлено трактор синього кольору із д/н НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній під час огляду видав ТТН № 001 від 12.02.2025 року та видаткову накладну б/н від 12.02.2025 року, які було вилучено та упаковано до сейф-пакету НПУ RIC2025017.

Як зазначено в клопотанні слідчого, враховуючи, що виявлене та вилучене в подальшому буде використано, як доказ факту скоєння кримінального правопорушення, а також з метою виключення можливості пошкодження, втрати та зникнення речових доказів в подальшому вважається за необхідне накласти на нього арешт.

Як зазначено у клопотанні, вказані предмети мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, містять інформацію про обставини, що підлягають доказуванню, та події кримінального правопорушення, є важливою для встановлення винних осіб.

Також слідчий зазначає, що зазначені предмети є речовими доказами та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи, те що вказані предмети мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні та необхідно для проведення детального огляду вилучених предметів з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, слідчий та прокурор просять накласти арешт на вказане майно.

Вивчивши матеріали клопотання про арешт майна, додані документи до вказаного клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно статей 2, 7 КПК України, визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладене також знайшло своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з клопотання слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000228 від 13.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Так, 12.02.2025 в період часу з 18:46 по 20:20 за адресою: Одеська обл., Ізмаїльський р-н, с. Озерне, вул. Ізмаїльська проведено огляд та складено протокол огляду місця події, під час проведення якого виявлено транспортний причеп із номером НОМЕР_2 , в якому на момент огляду виявлено фрагменти деревини різного діаметру та різної довжини при огляді якої було проведено заміри, в 20 метрах від виявлено причепу було виявлено трактор синього кольору із д/н НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній під час огляду видав ТТН № 001 від 12.02.2025 року та видаткову накладну б/н від 12.02.2025 року, які було вилучено та упаковано до сейф-пакету НПУ RIC2025017.

Втім, слідчий суддя дослідивши клопотання про арешт майна та долучені до нього документи, зауважує, що з клопотання про арешт майна, не вбачається кількість фрагментів деревини щодо якої ставиться питання про накладення арешту.

Крім іншого, слідчий у клопотанні не наводить ідентифікуючі характеристики фрагментів деревини різного діаметру, їх кількість та інші дані, які б надавали змогу їх у подальшому ідентифікувати та співставити саме з даним кримінальним провадження та безпосередньо з тим, що саме ці фрагменти деревини різного діаметру були вилучені під час огляду місця події за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Озерне, вул. Ізмаїльська.

Аналіз змісту клопотання слідчого та матеріалів доданих до нього доказів, а саме зазначених процесуальних документах, свідчить про не дотримання вимог наведених вище норм кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог ст. 172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна у кримінальному провадженню № 0000228 від 13.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків в 72 години з моменту отримання копії ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Роз`яснюється, що право на повторне звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків, має виключно прокурор.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1