Провадження №1-кп/523/904/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

07.04.2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_6 ,

представника сектору ювенальної пробації Пересипського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представників органу опіки і піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, законних представників обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0001435 від 14 вересня 2024 року із звинувачення

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чорноморську, Одеського району, Одеської області, громадянина України, учня 8-го класу Одеського ліцею №17 Одеської міської ради, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Буялик, Березівського району, Одеської області, громадянина України, учня 7-го класу Одеської гімназії №48 Одеської міської ради, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожен окремо, достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, перебуваючи близько 12 години 30 хвилин 14 вересня 2024 року на березі водойми, розташованої навпроти буд.№80А, по вул. Піщаній, в м. Одесі, побачили на березі раніше незнайомого їм рибалку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявне при якому майно визначили предметом пограбування.

Діючи за попередньою змовою, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачені відкрито заволоділи належним потерпілому мобільним телефоном «Redmi Note 9 Pro», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , вартістю 5975 грн, за таких обставин.

Дійшовши згоди про необхідність раптового застосування до потерпілого насильства, щоб подолати його можливий опір, ОСОБА_14 передав ОСОБА_13 наявний у нього балончик сльозоточивої та дратівливої дії «Перець-4», суміш з якого ОСОБА_13 розпилив в обличчя потерпілого, в той час як ОСОБА_14 вихопив у потерпілого сумку з поміщеним до неї мобільним телефоном, після чого обидва обвинувачені почали бігти з місця події. Коли ж ОСОБА_4 їх наздогнав, вимагаючи повернути належне йому майно, ОСОБА_13 вдруге розпилив суміш із вищезазначеного балончика в обличчя потерпілого, що дозволило обвинуваченим втекти та розпорядитися відкрито викраденим майном потерпілого на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненому визнав повністю та показав, що у вищезазначені дату, час і місці він разом з ОСОБА_14 прийшли порибалити, де познайомилися з потерпілим. Вони разом рибалили, спілкувались та купалися у водоймі, під час чого ОСОБА_14 клав на зберігання до сумки потерпілого власний мобільний телефон, а також мав змогу підгледіти пароль, яким потерпілий користувався під час спілкування власним телефоном.

Через деякий час у ОСОБА_14 виник конфлікт з потерпілим через те, що останній зачепив ліску його вудочки. В розвиток конфлікту ОСОБА_14 запропонував «задути» ОСОБА_4 балончиком, який той передав обвинуваченому, та відібрати коштовний телефон, з чим ОСОБА_13 погодився. Він, несподівано для потерпілого, розпилив в область обличчя суміш із балону, а ОСОБА_14 схопив чужу сумку із телефоном, після чого вони почали втікати. Потерпілий побіг за ними та голосно кричати, щоб ОСОБА_14 повернув йому сумку із телефоном, на що ОСОБА_13 знову розпилив суміш з балончика в обличчя потерпілого, що дозволило їм втекти.

В подальшому ОСОБА_14 вилучив із чужого телефону сім картку, змінив на ньому пароль та передав йому цей телефон для тимчасового зберігання. Через деякий час ОСОБА_14 разом з поліцейськими прибули до його домівки, де правоохоронці запропонували видати телефон потерпілого, що він і здійснив.

Про вчинене ОСОБА_13 жалкує, щиро кається, публічно вибачається в судовому засіданні перед потерпілим та його законним представником.

Обвинувачений ОСОБА_14 вину у вчиненому визнав повністю та про обставини відкритого заволодіння майна потерпілого надав показання, які повністю відповідають сутності показань ОСОБА_13 .

Окрім того, ОСОБА_14 в суді додатково показав, що балончик належав йому, він раніше знайшов його на вулиці, після чого носив із собою з метою самозахисту. Після сварки із потерпілим він передав балончик ОСОБА_13 та попросив ним «запшикати» потерпілого. ОСОБА_13 спочатку поцікавився у ОСОБА_4 , чи «задували» його раніше балончиком, після чого бризнув тому в область обличчя сльозогінною сумішшю, а ОСОБА_14 забрав із собою сумку із мобільним телефоном потерпілого. Коли ж останній наздогнав їх, ОСОБА_13 знову розпилив вміст балончика в обличчя потерпілого. При цьому ОСОБА_14 також пояснив, що забрати телефон потерпілого було спільною домовленістю обох обвинувачених.

Про вчинене в даний час жалкує, щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_4 про обставини застосованого до нього обвинуваченими насильства та відкритого викрадення мобільного телефону надав показання, які повністю відповідають сутності показань ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , та додатково пояснив, що наприкінці цієї події до нього під`їхав автомобіль, з якого вийшов вчитель, після чого його довезли додому. В один із наступних днів слідчий повернув йому викрадений обвинуваченими мобільний телефон «Redmi Note 9 Pro».

Отримавши показання обвинувачених, та потерпілого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченими, їх законними представниками та захисниками, а також іншими учасниками судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченими наступних дій.

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожен окремо, достовірно знаючи про запроваджений Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України воєнний стан, дія якого була неодноразово продовжена іншими Указами Президента України, затвердженими відповідними їм Законами України, перебуваючи близько 12 години 30 хвилин 14 вересня 2024 року на березі водойми, розташованої навпроти буд.№80А, по вул. Піщаній, в м. Одесі, побачили на березі раніше незнайомого їм рибалку малолітнього ОСОБА_4 , наявне при якому майно визначили предметом пограбування.

Діючи за попередньою змовою, з корисливим мотивом та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачені відкрито заволоділи належним потерпілому мобільним телефоном «Redmi Note 9 Pro», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , вартістю 5975 грн, за таких обставин.

Дійшовши згоди про необхідність раптового застосування до потерпілого насильства, щоб подолати його можливий опір, ОСОБА_14 передав ОСОБА_13 наявний у нього балончик сльозоточивої та дратівливої дії «Перець-4», суміш з якого ОСОБА_13 розпилив в обличчя потерпілого, в той час як ОСОБА_14 вихопив у потерпілого сумку з поміщеним до неї мобільним телефоном, після чого обидва обвинувачені почали бігти з місця події. Коли ж ОСОБА_4 їх наздогнав, вимагаючи повернути належне йому майно, ОСОБА_13 вдруге розпилив суміш із вищезазначеного балончика в обличчя потерпілого, що дозволило обвинуваченим втекти та розпорядитися відкрито викраденим майном потерпілого на власний розсуд.

Зазначені дії ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожного окремо, суд кваліфікує за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування процесуальні витрати на суму 3183 грн 60 коп., пов`язані з проведенням в справі експертизи, є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню із законного представника ОСОБА_13 . Інша частина таких витрат, у зв`язку із визнанням в якості законного представника ОСОБА_14 державного органу опіки та піклування, а також із відсутністю у ОСОБА_14 власних грошей, коштовного майна чи постійного легального джерела доходу, на яке можливо здійснити стягнення, підлягають компенсації за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно із ст.65 цього ж Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

При призначенні покарання кожному із обвинувачених суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та його вчинення у неповнолітньому віці в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також враховує щодо кожного із обвинувачених: перше притягнення до кримінальної відповідальності; виховання в неповній сім`ї; не перебування на спеціалізованих обліках в медичних установах; продовження навчання для отримання базової середньої освіти; а також фактичне усунення спричиненої майнової шкоди.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з урахуванням особи кожного із обвинувачених, відсутності позовних вимог від потерпілого, а також відповідної позиції сторін обвинувачення та захисту, представників служби у справах дітей та ювенальної пробації, суд вважає можливим призначити ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожному окремо, основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України, тобто застосувати положення ч.1 ст.69 КК України.

Окрім того, як з`ясовано під час судового розгляду щодо ОСОБА_13 :

- він проживає у багатодітній родині (з рідними братом та двома сестрами) в орендованому житлі, де займає окрему кімнату, для його розвитку та навчання матір`ю створені нормальні умови; має хобі риболовлю, раніше відвідував спортивні секції карате та боротьби, брав участь в змаганнях, за що, як призер, отримував грамоти; в шкільному навчанні має середній рівень знань, з вчителями не конфліктує, з однокласниками майже не контактує, оскільки заняття тривалий час проводяться дистанційно, полюбляє природознавчі дисципліни;

- серед членів його сім`ї немає осіб, які б притягувались до кримінальної відповідальності, вживали б наркотичні засоби та алкоголь, він також не допускав таких випадків; мати приділяє достатньо часу його вихованню, довіряє сину, вважаючи його вже достатньо дорослим, проводить із ним виховні бесіди, однак тиснути на хлопця не вважає правильним та дає йому право вільного вибору щодо власних вчинків, також вважаючи, що він має право на помилку;

- його батько, будучи військовослужбовцем, 04 липня 2024 року зник без вісти під час захисту України в районі населеного пункту Григорівка, Бахмутського р-ну, Донецької області.

Також, як з`ясовано під час судового розгляду щодо ОСОБА_14 :

- останні два роки він проживає разом із бабусею та сестрами в орендованому житлі, де займає окрему кімнату; для його розвитку та навчання створені нормальні умови, але навчанням зовсім не цікавиться, дистанційні заняття відвідує не систематично, має низький рівень знань, з учнями та вчителями не конфліктує; допускав випадки вживання алкоголю та куріння канабісу;

- його мати померла наприкінці липня 2024 року внаслідок зловживання алкоголем; до 12 років він проживав в селі із батьком, який постійно вживав алкоголь та наркотичні засоби, проявляючи фізичну агресію до рідних, через що він його побоюється; батько приїжджає один раз на два місяці в м. Одесу, щоб побачитися із молодшою сестрою обвинуваченого, однак уваги до того не проявляє, матеріально не допомагає, аліменти не сплачує, у зв`язку із чим, в даний час вирішується питання про позбавлення батька обвинуваченого батьківських прав щодо нього;

- фактично виховується в родині, яка опинилася в складних життєвих обставинах; його старша сестра не вживає алкоголь та наркотичні засоби, працює продавцем, є опікуном молодшої сестри, цікавиться справами обвинуваченого, має позивний вплив на нього, радить не вчиняти правопорушень;

- він полюбляє спортивні ігри, раніше займався в секції футболу, був переможцем у шкільних змаганнях, в даний час із задоволенням грає в футбол із хлопцями в дворі, проте його дозвілля організоване недостатньо;

- згідно психологічної характеристики обвинувачений з дитинства переживає та спостерігає насильство, що визначилося на поведінці в конфліктних ситуаціях, має імпульсивний характер, вступає в бійки, щоб захистити слабших, тобто не завжди спроможний об`єктивно мислити і критично оцінювати проблемну ситуацію, що свідчить про дефіцит когнітивних навичок.

З урахуванням викладеного, не бажання потерпілого та його законного представника застосування реального покарання до обвинувачених, висновків досудових доповідей про середні рівні ризику повторного вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень та можливість виправлення неповнолітніх без позбавлення або обмеження волі на певний строк, а також відповідної позиції прокурора, законних представників та представника служби у справах дітей, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , кожного окремо, без відбування покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку різної тривалості, у зв`язку із чим, до останніх слід застосувати положення ст.ст.75,76,104 КК України.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на них арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 цього ж кодексу, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_13 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік і 3 (три) місяці.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_13 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені: 1) корекційною програмою «Родинне коло» за індивідуально профілактичною програмою «Життєві навички»; 2) корекційною програмою «Побудова позитивної життєвої перспективи» за профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом»; 3) модулем «Успішне спілкування з однолітками» за індивідуальною програмою «Життєві навички»; 4) тренінговою програмою «Управління гнівом».

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 цього ж кодексу, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ОСОБА_14 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1, п.4 ч.3 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_14 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені: 1) корекційною програмою «Родинне коло» за індивідуально профілактичною програмою «Життєві навички»; 2) корекційною програмою «Побудова позитивної життєвої перспективи» за профілактичною програмою «Будуємо майбутнє разом»; 3) модулем «Успішне спілкування з однолітками» за індивідуальною програмою «Життєві навички»; 4) тренінговою програмою «Управління гнівом».

Стягнути із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,, на користь держави процесуальні витрати на суму 1592 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто дві) грн.

Іншу частину процесуальних витрат на суму1591 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто одну) грн 60 коп. - компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Після набрання вироком законної сили долучені до кримінального провадження в якості речових доказів:

- сумку та мобільний телефон «Redmi Note 9 Pro», імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_4 ;

- балончик сльозоточивої та дратівливої дії «Перець-4» - знищити встановленим порядком;

- оптичний диск із відеозаписом з камери зовнішнього спостереження - зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Арешт, накладений на вищезазначені речові докази, - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1