Провадження № 1-кп/643/569/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005669 від 17 жовтня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2024 року до Московського районного суду м. Харкова звернулась прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 з клопотанням про закриття кримінального провадження, в якому просить:

кримінальне провадження № 0005669 від 17 жовтня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області перебували матеріали кримінального провадження № 0005669 від 17 жовтня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_4 за фактом заволодіння її майном невстановленою особою. У відповідності до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Згідно п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті за клопотання прокурора. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 284 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку, встановлення підстав, зокрема передбачених ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину. Згідно положень ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років. Вивченням матеріалів кримінального провадження № 0005669 встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинене в період часу з 16.10.2013 до 17.10.2013, з попередньою правовою кваліфікацією Ч. 3 ст. 185 КК України, яке на час складання клопотання є тяжким злочином. У кримінальному провадженні проведено необхідні оперативно-розшукові заходи та слідчі дії, однак встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не вдалось, підозра жодній особі вручена не була. Підстав для зупинення перебігу строку давності немає. Речові докази під час здійснення досудового розслідування не вилучались, витрати на проведення на проведення експертного дослідження складають 586,80 грн, витрати на проведення останньої вважати здійсненими за рахунок Державного бюджету України на підставі ч. 2 ст. 122 КПК України. Відповідно до правової позиції, що міститься в ухвалі Верховного суду від 01.12.2020 у справі № 264/4166/20, за змістом статті 284 КПК України, умовами для закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, є наявність визначених законом умов для закриття кримінального провадження та відповідне клопотання прокурора. При цьому, за наявності всіх зазначених законом вимог, закриття кримінального провадження є обов`язком суду. Окремої уваги вимагає ухвала Верховного суду від 14.05.2024 у справі № 643/1601/24, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2024, якою кримінальне провадження № 0000068 від 12.12.2012 за ч. 3 ст. 185 КК України закрито за клопотанням прокурора на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, та ухвалу Харківського апеляційного суду від 01.05.2024, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін. В обґрунтування прийнятого рішення Верховний суд зазначає, що неповнота досудового розслідування не впливає на обов`язок суду закрити кримінальне провадження на підставі положень ст. 284 КПК України за наявності передбачених для цього законом підстав. Таким чином, під час досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0005669 не встановлено, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, потерпілий не може вказати на конкретну особу, яка вчинила злочин, повідомлення про підозру жодній особі вручено не було, вказане кримінальне провадження не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, що є підставою для закриття кримінального провадження згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У судове засідання прокурор не прибула, подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримує.

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, заяв та клопотань до суду не подавала.

Суд, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, встановив таке.

17.10.2013 слідчим внесено відомості до ЄРДР за № 0005669 про те, що 17.10.2013 до ЧЧ Московського РВ надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що в період часу з 18:30 16.10.13 по 09:40 17.10.13 за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 143, невстановлена особа шляхом злому ролету магазину «Малиш» скоїла крадіжку грошей у сумі 629,00 грн.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року, ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року для будь-якого платника податку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня встановлено 1147,00 грн.

Відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб установленого на 01 січня 2013 року становив 573,50 грн.

З викладеного слідує, що з 09 серпня 2024 року особа підлягає адміністративній, а не кримінальній відповідальності за крадіжку, вчинену у 2013 році, оскільки вартість викраденого майна не перевищує 1147,00 грн.

Відтак, з 09 серпня 2024 року дрібним викраденням чужого майна вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначила, що «статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 НМ безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у ст. 51 КУпАП.

Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 НМ. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП».

Як наслідок, Об`єднана палата вважає, що «для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 НМ, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК.

Крім того, Об`єднана палата Верховного Суду у вказаній постанові, окрім висновку про необхідність застосування положень ст. 5 КК України з огляду на те, що вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 НМ, також вважала необхідним перекваліфікувати дії особи з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки сума грошових коштів, яким згідно з клопотанням прокурора заволоділа невідома особа не перевищує 2 НМ (тобто 1147,00 грн), то до цього діяння має застосовуватись ст. 5 КК України.

За приписами п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В абзаці 2 ч. 4 ст. 284 КПК України встановлено, що слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, оскільки існують підстави для вирішення слідчим питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК у разі, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

На підставі викладеного, керуючись ст.284,314, 372 КПК України, суд,-

Крім цього, у справі № 331/1020/24 Верховний Суд дійшов висновку, що оскарження ухвали про відмову в закритті кримінального провадження КПК України не передбачено.

Керуючись ст. 284, 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005669 від 17 жовтня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0005669 від 17 жовтня 2013 року повернути до Салтівської окружної прокуратури м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5