Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4109/24
Провадження № 1-в/553/507/2024
У Х В А Л А

Іменем України

20.12.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення у відповідність вироків суду до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Ленінського районного суду м. Полтави надійшло подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)», в якому порушено питання про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року, вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 березня 2024 року зі змінами Полтавського апеляційного суду від 04 червня 2024 року та визначення остаточної міри покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в державній установі «Полтавська виправна колонія (№ 64)» відбуває покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець м. Кременчук Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, середньо-спеціальна освіта, не працював, раніше судимий:

21 лютого 2023 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік. Вирок набрав чинності 24.03.2023 року;

06 листопада 2023 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України,із застосуванням ст.. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

14 березня 2024 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі, зараховано строк перебування під вартою з 10 січня 2024 року по 13 березня 2024 року включно. Вирок набрав законної сили 04 червня 2024 року.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 04 червня 2024 року скасовано вирок від 14 березня 2024 року в частині зарахування строку перебування під вартою та ухвалено новий вирок, яким виключено з вироку рішення про зарахування в строк перебування під вартою з 10 січня 2024 року по 13 березня 2024 року. В іншій частині вирок залишено без змін.

Початок строку покарання: 14 березня 2024 року та кінець строку покарання 14 жовтня 2029 року.

Так, 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX від 18 липня 2024 року, яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно яких особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі чого ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» порушує питання про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року, вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 березня 2024 року зі змінами Полтавського апеляційного суду від 04 червня 2024 року та визначення остаточної міри покарання по вироку 14 березня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор проти задоволення подання не заперечував, вважав за можливе:

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року за ч. 4 ст. 185 KK України, за діяння щодо таємного викрадення чужого майна, у зв`язку з усуненням Законом №3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння, за які особа засуджена;

вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без визначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст. 71 КК України;

на підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 березня 2024 за ч. 4 ст. 185 КК України за діяння щодо таємного викрадення чужого майна, у зв`язку з усуненням Законом №3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння, за які особа засуджена.

Дослідивши подання та матеріали, що до нього додані, суд приходить до таких висновків.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися уКК Українираніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Поряд із цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Судом встановлено, що 21 лютого 2023 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна, що було вчинене: 03 січня 2023 року близько 16 год 45 хв - вартістю (на загальну суму) 736 грн, 04 січня 2023 року близько 15 год 00 хв - вартістю (на загальну суму) 660 грн, 14 січня 2023 року близько 14 год 00 хв - вартістю (на загальну суму) 666 грн, 16 січня 2023 року близько 13 год 10 хв - вартістю (на загальну суму) 1026 грн.

06 листопада 2023 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців. За цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна, що було вчинене: 24 липня 2023 року у вечірній час доби - вартістю 7390 грн.

14 березня 2024 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2023 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців. Зараховано строк перебування під вартою з 10 січня 2024 року по 13 березня 2024 року включно. За цим вироком ОСОБА_4 засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна, що було вчинене: 11 серпня 2023 року близько 11 год 30 хв - вартістю на суму 332,5 грн; 07 грудня 2023 року близько 18 год 37 хв - вартістю (на загальну суму) 577,75 грн.

Ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 04 червня 2024 року скасовано вирок від 14 березня 2024 року в частині зарахування строку перебування під вартою та ухвалено новий вирок, яким виключено з вироку рішення про зарахування в строк перебування під вартою з 10 січня 2024 року по 13 березня 2024 року. В іншій частині вирок залишено без змін.

Так, на час скоєння злочинів засудженим ОСОБА_4 два неоподаткованих мінімумів доходів громадян для кваліфікації адміністративного чи кримінального правопорушення становили: у період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - 2684 грн, а в станом на 01 січня 2024 року - 3028 грн.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, за вчинення яких ОСОБА_4 був засуджений вироками Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року та 14 березня 2024 року, наразі не можуть вважатися кримінально караним правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого необхідно звільнити від призначених покарань за ч. 4 ст.185 за вироками Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року та 14 березня 2024 року.

При цьому, за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2023 року ОСОБА_4 також засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України, що є кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без визначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст. 71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про приведення у відповідність вироків судудо вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року за ч. 4 ст. 185 KK України, у зв`язку з усуненням Законом №3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння, за які особа засуджена.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, призначеного вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 березня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням Законом №3886-IX від 18 липня 2024 року караності діяння, за які особа засуджена.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що засуджений вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без визначення покарання за сукупністю вироків в порядку ст. 71 КК України.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м.Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1