Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5833/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/147/25
Категорія ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, працював неофіційно, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 06 (шість) місяців.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_7 обчислювати з 07 жовтня 2024 року.

Зараховано ОСОБА_7 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 04.06.24 до 06.10.24 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду, 16 березня 2024 року близько півночі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 знаходилися за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де разом вживали спиртні напої.

Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи малозначний привід, розпочав конфлікт із ОСОБА_10 .

У цей день, час та місці, за вказаних вище обставин під час конфлікту ОСОБА_7 вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_7 умисно завдав один удар кулаком правої руки в голову ОСОБА_10 . Продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їхні суспільно-небезпечні наслідки, в той же день, час, місці, за вказаних обставин, ОСОБА_7 умисно наніс кулаком правої руки не менше трьох ударів ОСОБА_10 в праву половину голови.

У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_11 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, підгострої субдуральної гематоми правої лобно-тім`яної ділянки, забою головного мозку, які належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнається винуватим, передбачена ч.1 ст.121 КК України.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121 КК України скасувати, у зв`язку із відсутності в його діях складу кримінального правопорушення.

Посилається на те, що судом першої інстанції невірно було оцінено докази по справі, зокрема: висновки судово-медичної експертизи №79 від 29.03.2024 року, висновок комісійної судово-медичної експертизи №91 від 02.05.2024 року, висновок судово-медичної експертизи № 103 від 20.05.24, висновок судово- гістологічної експертизи № 712 від 13.05.2024 р.

Вважає зазначені експертизи є недопустимими доказами, оскільки прийнятті з порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Постановами слідчого про призначення таких експертиз не вказано які матеріали кримінального провадження надаються експертам, немає реєстру таких матеріалів та не вказаний перелік таких матеріалів. Тобто не відомо на підставі яких матеріалів кримінального провадження проводились вказані експертизи та чи надавались саме ті документи, що вказані експертами слідчим.

Вказує, що експерти не встановили точно час заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - крововиливу під тверду мозкову оболонку в правій лобно-тім`яній долі, синців та саден на обличчі. Також не враховано експертами той факт, що діагнози були встановлені через значний час після травми та ОСОБА_10 не лікувався. Окрім того, комісійна СМЕ (висновок №91) проводилась за участі лікаря нейрохірурга медичного центру TOB «Медібор - плюс», який не зробив жодного висновку щодо поставлених питань слідчим.

Застосовуючи доктрину «отруєного дерева» згідно якої визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі, та вважає, отримані в результаті використання недопустимого матеріалу, самі є недопустимими як докази, а відтак наявні в матеріалах провадження висновки експертів не можуть бути використані при ухваленні обвинувального судового рішення, оскільки ґрунтуються на доказах, що є недопустимим, як наслідок, і сам є недопустимим доказом.

Посилається на те, що суд, беручи у основу свого рішення щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 протоколи проведення слідчих експериментів від 27.03.24, із свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у частині часу та місця розташування учасників до початку подій, у будинку по АДРЕСА_3 , а у решті визнав інші дані протоколу недопустимими доказами, оскільки слідчим при проведенні слідчої дії не дотримано вимог ст.240 КПК України. Однак дані протоколи і у цій частині також є неналежними доказами, оскільки не містять відомостей про обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, а тому даний доказ в силу недопустимості не може лягати в основу обвинувального вироку та підтверджувати винуватість особи.

Зазначає, що свідки у даному кримінальному провадженні ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідками нанесення тілесних ушкоджень не були, не бачили як наносились тілесні ушкодження, характер та механізм нанесення тілесних ушкоджень їм не відомий, вони лише припускають, що це міг зробити ОСОБА_14 .

Вказує, що докази досліджувались вибірково, і лише окремим надано оцінку у вироку, інші докази належної оцінки у вироку не отримали.

Зазначає, що допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 не заперечив фактичних обставин справи, та пояснив як відбувались події, визнав факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , однак, він вказав, що наміру наносити тяжкі тілесні ушкодження у нього не було. Лише після того, як ОСОБА_10 взяв у руки ніж він ударив його бо змушений був захищатись.

Вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.128 КК України,- необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Звертає увагу, що подані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, отримані з порушенням норм кримінального процесуального закону України, внаслідок чого є недопустимими, а відтак і саме обвинувачення не є таким, що ґрунтується на безспірних фактах, та вважає що в судовому засіданні не доведено наявність в діях ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а тому він по пред`явленому обвинуваченню підлягає визнанню не винуватим і судом виправданим.

Разом з тим вказує, що суд строк відбування призначеного покарання ОСОБА_7 обчислив з 07 жовтня 2024 року, однак ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2024 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому строк відбування покарання ОСОБА_16 у випадку відмови у задоволенні апеляційної скарги слід обчислювати із 04.06.2024 року.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення, призначивши покарання за ст.128 КК України не пов`язане з позбавленням волі.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та вказував, що окрім одного удару долонею у ліву щоку він ударів не наносив, не був в тому стані алкогольного сп`яніння, щоб нічого не пам`ятати. Про скоєне жалкує, не хотів наносити такі тілесні ушкодження, компенсував витрати на лікування, а на похоронах дав матері потерпілого 4000грн., просив вибачення. При цьому рахує невірним те, що залишив ОСОБА_17 після того як ударив долонею по щоці і не подивився, що він там залишився робити в тому стані алкогольного сп`яніння в якому він був, та дані тілесні ушкодження він спричинив виключно з необережності, а тому його дії слід кваліфікувати за ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Посилається на те, що суд вірно визнав протоколи проведення слідчих експериментів від 27.03.2024 року зі свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у будинку про АДРЕСА_3 недопустимим доказом, так як слідчий не дотримався норм ст.240 КПК України і фактично проводив допит свідків, а не свідки самостійно відтворювали події.

При цьому покази свідків ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 однакові, ні одного відхилення. Вказує, що всі свідки, які давали покази, як на судовому засіданні, так і під час досудового слідства його оговорюють.

Вказує, що згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, та враховуючи вищенаведене вважає, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати, як спричинення тяжких тілесних ушкоджень з необережності та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, так як він відшкодовував шкоду завдану потерпілому своїми діями, а також визнає спричинення тяжких тілесних ушкоджень з необережності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку вимог апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти доводів апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, місцевий суд обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 .

Відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження діяння обвинуваченого суд правильно кваліфікував за ч.1ст.121 КК України.

Доводи апелянтів щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, викладені в апеляційних скаргах, були перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.

Висновок суду першої інстанції про доведеність обвинуваченого у спричиненні потерпілому ОСОБА_10 умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння за обставин, встановлених судом і детально викладених у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах і є правильним.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідив і проаналізував показання, зокрема:

- обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що число точно не пам`ятає, у той день за ним заїхав ОСОБА_18 . Перед цим ОСОБА_18 завіз ОСОБА_19 на манікюр. Під`їхали до ОСОБА_20 , посиділи. Потім поїхали за ОСОБА_19 , побули у місті. Заїхали за Шевчуком, поїхали на День народження. Возив їх ОСОБА_18 на власному автомобілі як тверезий водій. На Дні народження були не менше трьох годин, бо ОСОБА_18 встиг з`їздити у Житомир і вернутися. На Дні народженні він пив пиво, а ОСОБА_19 та ОСОБА_20 добряче випили. Приїхав ОСОБА_18 за ними близько 23 години, ще побули з годинку. Він раніше три роки співмешкав з ОСОБА_19 , думав, що помирилися. Заїхали на заправку, купили чекушку коньяку і по 50 г віскі. Потім мали завезти ОСОБА_20 додому і самі їхати додому. Але ОСОБА_19 і ОСОБА_20 було мало і вони захотіли далі продовжити. Він не хотів. Приїхали до ОСОБА_20 на ОСОБА_21 , 4, це було близько півночі. Він думав, що швидко поїдуть, але звідки не візьмись десь взявся коньяк його замовив ОСОБА_18 , привезло таксі. Почали пити, у тому числі пив і він, і ОСОБА_18 . ОСОБА_18 приготував пельмені, нарізали лимон. За столом сиділи у такому порядку ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , він і ОСОБА_18 . Конфліктів не було. На ОСОБА_20 видимих тілесних ушкоджень не було, лише за декілька днів до того ОСОБА_20 впав біля «Приватбанку». На краю стола стояла стопка з коньяком, він випадково перекинув її на штани ОСОБА_20 , який сидів у кутку ліворуч. ОСОБА_18 сидів праворуч, відразу сказав, що бачив, що це сталося випадково. Але ОСОБА_19 , яка є такою за характером, гострою на язик, вульгарною, сказала, що кому вони вірять, він же циган, що все було спеціально. Ушакова у цей час стояла поруч. Тоді він встав, взяв табуретку, або ОСОБА_19 , або свою, і вдарив нею один раз ОСОБА_19 по голові. Ушакова від удару присіла, не падала без свідомості, а вибігла з хати. Піднявся ОСОБА_18 , щоб його заспокоїти і тоді він вдарив ОСОБА_18 лівою рукою, розбив носа і ОСОБА_18 пішов у ванну. Потім встав ОСОБА_20 , взяв зі столу кухонного ножа 30-40 см довжиною, з білою ручкою, і пішов на нього зі словами: «Бєс, циган». Погроз вбивством з боку потерпілого, як і з його боку не було, потерпілий ударів йому не наносив. Тоді він, а у той момент потерпілий розташовувався до нього обличчям, наніс потерпілому один удар долонею руки, більше пальцями, в ліву щоку. Потерпілий від цього удару сів, а він пішов. По дорозі спитав ОСОБА_18 , навіщо той провокував конфлікт бо ОСОБА_18 спочатку сказав, що бачив, що все було випадково, а після слів ОСОБА_19 різко змінив позицію. Він вийшов на вулицю, ОСОБА_19 почала кричати до нього, ображати, він її штовхнув і пішов додому, у хату більше не вертався. Про скоєне жалкує, не хотів наносити такі тілесні ушкодження, компенсував витрати на лікування, а на похоронах дав матері потерпілого 4000 грн, просив вибачення. ОСОБА_20 був алкоголіком, мав останню стадію цирозу печінки, його неодноразово знаходили під заборами, лікарі казали, що якщо буде продовжувати пити, то довго не протягне, а ОСОБА_20 продовжував пити кожен день і тому і так би помер незадовго.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- показах свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції показав, що число не пам`ятає, у той день навесні 2024 року зранку він завіз ОСОБА_19 , ОСОБА_22 і ОСОБА_20 у район «Загребля». Ввечері, близько півночі, він приїхав і їх забрав, вони були напідпитку. Заїхали на заправку «Форсаж» і поїхали до ОСОБА_20 . Були вчотирьох, ніхто не приходив. Сиділи на кухні. ОСОБА_20 , ОСОБА_23 і ОСОБА_19 випивали, він же не пив, сидів у телефоні, лише виходив розраховувався з таксистом за привезену пляшку коньяку, хто викликав таксі, не пам`ятає. До розмови ОСОБА_20 , ОСОБА_22 і ОСОБА_19 не прислухався. Ні у кого з присутніх тілесних ушкоджень не було, як і конфліктів між собою. Сам він не бачив, але під час спілкування розлилася рюмка. Нінець взяв табуретку, це він вже бачив, і цією табуреткою із замаху вдарив ОСОБА_19 у голову. Від цього удару ОСОБА_19 прихилилася до лутки і присіла. ОСОБА_20 у цей момент, як і раніше продовжував сидіти на тапчані за столом. Він же піднявся, щоб заспокоїти ОСОБА_22 , взяв того за руку, сказав, що не треба. Тоді ОСОБА_23 схопив його і заволік у ванну кімнату, де побив. Він залишався побитим, у крові у ванній, Нінець же вернувся на кухню. Приміщення кухні він не бачив, лише чув крики, шум, гам. Як ОСОБА_23 бив, кого, куди, як не бачив. Скільки пройшло часу не знає, бо втрачав свідомість. З ванної кімнати він бачив лише коридор. Ушакова вибігла на вулицю, за нею вибіг ОСОБА_23 . Він також вийшов на вулицю. ОСОБА_20 залишався на кухні. Коли вийшов на вулицю, ОСОБА_19 лежала на землі, ОСОБА_23 стояв над нею, він попросив перестати. Нінець розвернувся і пішов, до будинку не повертався. Вони ж з ОСОБА_19 вернулися на кухню. ОСОБА_20 сидів на тому ж місці на тапчані, вся голова була у крові, говорити не міг зуби були вибиті. Крім ОСОБА_22 ніхто побити ОСОБА_20 не міг. Він обмив, обтер ОСОБА_20 , у того половина обличчя вся була побита. Вони з ОСОБА_19 запитали, чи треба викликати швидку, поліцію, ОСОБА_20 махнув головою, що ні та пішов, ніби, спати. Вони поїхали додому. Далі він поїхав у травмпункт, йому діагностували перелом носа, струс головного мозку. Лікувався він вдома, заяву на Нінця не писав, бо так для себе вирішив. Слідчий експеримент з ним проводився, він там так само розповідав. Підстав обмовляти ОСОБА_22 у нього немає, не мав і не має з тим неприязних стосунків;

- показах свідка ОСОБА_12 яка пояснила, що події відбувалися у ніч з 15 на 16 березня 2024 року. 15 числа вони були на дні народження. Вона, ОСОБА_20 і ОСОБА_23 випивали, а ОСОБА_18 ні, він їх возив на її машині. Після дня народження поїхали у гості до ОСОБА_20 , адреси не скаже, біля кафе «Золота підкова». Приїхали на початку першої години ночі. Протягом усіх подій були вчотирьох, більше нікого не було. Видимих тілесних ушкоджень на будь-кому до подій не було. Сиділи пили на кухні за маленьким столиком. Це зайняло деякий час: поки сіли, поки ОСОБА_18 приготував пельмені тощо. ОСОБА_20 сидів на диванчику, біля нього сидів ОСОБА_23 , ОСОБА_18 сидів у телефоні. Випили по 100 грам, ще раз, конфліктів не було. У якийсь момент ОСОБА_23 розлив рюмку коньяку на штани ОСОБА_20 , слово за слово. У неї ніякого конфлікту з Нінцем не було, але вона повертає голову, бачить ОСОБА_22 , який стоїть з табуреткою у руках і цією табуреткою вона отримує удар у голову. Від цього удару вона втратила свідомість, тому як бив ОСОБА_24 - не бачила. Коли прийшла до тями, побачила побитого ОСОБА_20 , у якого пів лиця було у крові, спитала, що трапилося, але ОСОБА_20 лише мукав. ОСОБА_18 був у ванній кімнаті, весь побитий, лице у крові. Коли вона підійшла до ванної кімнати, ОСОБА_23 її схопив за коси і витягнув з будинку у двір, де добивав, вона почала кричати: «міліція!», він втік, вона знову втратила свідомість. Коли прийшла до тями, ОСОБА_18 її піднімав, ОСОБА_22 не було. Вони з ОСОБА_18 поїхали, близько 3 ночі були на заправці коли втікали, рятуючи своє життя. Швидку не викликали. Вона у лікувальні заклади не зверталася, відмовилася писати заяву на Нінця. Наступного дня, коли почала дзвонити донька, ОСОБА_23 втік. З Нінцем у неї раніше були стосунки, але тільки до моменту, коли він її порізав, це було два роки тому. На неї ніхто не тиснув, щоб вона не писала заяву на Нінця. Механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_25 їй невідомий. Ніхто крім ОСОБА_22 тілесні ушкодження заподіяти ОСОБА_20 не міг. Про всі події вона показувала на слідчому експерименті. Наступного дня близько 11 години говорила з ОСОБА_20 по відеозв`язку, у потерпілого ліва сторона обличчя була побита повністю, ОСОБА_20 лише питав за Нінця, про події не розповідав, коли ж вона спитала, сказав, що побив ОСОБА_23 . Коли вона у подальшому зателефонувала ОСОБА_22 , той сказав, що вдарив ОСОБА_20 долонею, але від удару долонею таких тілесних ушкоджень як у ОСОБА_20 бути не могло;

- показах свідка ОСОБА_26 , ОСОБА_27 був її рідним сином, який жив по АДРЕСА_3 . На початку війни співмешканка сина виїхала за кордон, їхні старші діти пішли служити. Син жив сам. У сина вона була десь за тиждень до подій, все було нормально. 15.03.24, у п`ятницю близько 09 ранку вона зустрілася з сином на базарі, купила йому продукти харчування. Син зовнішніх тілесних ушкоджень не мав, на здоров`я не скаржився, був тверезий, за кермом. Потім син поїхав з продуктами додому, не казав, які у нього подальші плани. 15 березня вона більше з сином не розмовляла. У суботу 16 березня близько 16 години вона подзвонила до сина, запитувала, чи у того все нормально, він відповів, що так, голос був нормальним. А у неділю 17.03.24 близько 07 години ранку їй подзвонила сваха і повідомила, що Вітю побили. Вона подзвонила до старшого онука, той потім віддзвонився і сказав, що ОСОБА_28 не хоче нікуди їхати. Вона набрала сваху, приїхала на таксі до сина на ОСОБА_29 . Коли зайшла у хату, на сина було страшно дивитися все обличчя аж чорне, син лежав пластом. Обстановка у квартирі була нормальною, прибрано. Вона умовляла сина поїхати у травмпункт, але він відмовлявся, кажучи, що все пройде, і вона лише вмовила його переїхати до неї. Пройшло декілька днів, сину легше не ставало. У четвер, 21 березня вона вперше викликала швидку, син відмовився від госпіталізації, лікар сказав, що за таких умов забрати не може. У неділю зранку син вже не міг самостійно навіть у туалет сходити, на ранок вже був без свідомості. Вона викликала швидку, сина забрали у реанімацію. Шість днів син побув у реанімації, потім ще 10 днів у ортопедії, після чого виписали додому і сказали, що все. Далі син ще 20 днів був вдома, приїжджала комісія з Житомира, відмовилися брати і 30 квітня син у неї на руках і помер. Коли син був вдома, приходила дівчина ОСОБА_30 і хлопець ОСОБА_31 , ОСОБА_30 робила примочки, давала знеболювальне. Що трапилося з сином, вона не знає, хоча і казали, що була бійка ОСОБА_23 нібито поставив неправильно стопку, ОСОБА_32 щось сказала, ОСОБА_23 замахнувся на ОСОБА_33 , почали один одного розкидати. Вона запитувала у сина, але він не сказав. Претензій до Нінця не може мати, бо не знає, що трапилося, просить лише, щоб той відшкодував 5000 доларів США за лікування сина. Дійсно ОСОБА_23 її невістці перерахував 3800 грн, це сума, яка була витрачена до подій на лікування зубів сина, які знову було втрачено, ці гроші невістка перерахувала їй. Нінець на похоронах підходив до неї, вибачався, що побив сина, що сталася така ситуація, але чи давав він при цьому їй гроші, не пам`ятає через свій тодішній стан. При призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду;

- показів свідка ОСОБА_34 , яка в суді першої інстанції пояснила, що ОСОБА_27 був її цивільним чоловіком, обвинуваченого ОСОБА_22 знає давно, ходили у одну школу з його матір`ю, відносини дружні. Коли вона була в Україні, Нінець до них заходив майже через день, вони дружили. Незадовго до її виїзду, десь у жовтні 2023 року ОСОБА_23 прийшов з дівчиною ОСОБА_35 , з якою зустрічався. На час подій ж вона була за кордоном. Інколи телефонувала Нінцю, щоб той сходив подивився до її чоловіка, бо обвинувачений відповідальна дитина, а ОСОБА_28 зловживав спиртним. При цьому ОСОБА_28 не був аж зовсім алкоголіком, міг лише випивати, при цьому ніколи не був агресивним, був доброю людиною, мав значні проблеми з ногами. У числах, днях може плутатися, здається, у п`ятницю вона весь день телефонувала ОСОБА_28 , але той не брав слухавки. Вона думає, що не хотів, щоб бачила його побитим. Вже у суботу, близько 16 години вона додзвонилася чоловіку. З`єднувалися вони по відеозв`язку і вона побачила, що ОСОБА_28 сильно побитий, особливо права сторона від скроні, щока синці, гематоми. Вона ще зробила фото обличчя ОСОБА_28 , які потім передала слідству. Вона запитала, що трапилося нічого, хто ОСОБА_36 ( ОСОБА_23 ). Вона почала розпитувати що до чого, але ОСОБА_28 відмовлявся відповідати. Вона ще декілька разів телефонувала, видно було, що ОСОБА_28 недобре, він і сам казав, що йому погано, але відмовлявся кудись їхати. З свекрухою вона на той час не спілкувалася, тому подзвонила своїй матері, а вже та подзвонила свекрусі і вони у неділю прийшли до їхньої квартири на АДРЕСА_3 . Оскільки ОСОБА_28 не хотів нічого розповідати, вона подзвонила до ОСОБА_19 , так як знала, що і та там мала бути, бо був ОСОБА_23 . Та розповіла, що обвинувачений під час спільного розпиття розлив на ОСОБА_28 стопку коньяку, ОСОБА_28 зробив зауваження і ОСОБА_30 також зробила зауваження, після чого ОСОБА_23 схопив табуретку і почав всіх їх бити-убивати. Говорили, що у ОСОБА_37 були синяки, як і у присутнього там ОСОБА_38 , якого вона не знає. Також вона додзвонилася до Нінця, той сказав, що не хотів, що дав ляпаса ОСОБА_28 . Вона казала йому, що від одного ляпаса таких тілесних ушкоджень бути не може. Взагалі через що сталися події, не знає до цього часу, їй самій цікаво, врядчи що через вилиту стопку коньяку. Дійсно у розмові вона казала, що ОСОБА_28 до подій якраз зробили зуби, а вони зламані, і ОСОБА_23 переслав їй 3800 грн, які вона переслала свекрусі. Вона не розуміє, що взагалі трапилося, відносини між ОСОБА_20 і Нінцем були гарні, вони ніколи не конфліктували, ОСОБА_23 приходив у лікарню, приносив ліки. Підстав оговорювати Нінця у ОСОБА_28 також не було. Дійсно за тиждень до подій ОСОБА_28 падав біля «Приватбанку» перечепився через бордюр, впав і забив коліно, голови не травмував. Вона була на похоронах, обіди робили вона окремо, свекруха окремо. З чиїхось слів, не згадає чиїх саме, знає, що ОСОБА_23 підходив до свекрухи на похоронах і передавав 4000 грн. Абсолютно впевнена, що ОСОБА_28 не міг почати бійку, когось бити, бо не міг цього навіть фізично.

Зазначені свідки очевидцями кримінального правопорушення не були, проте їх показання суд правильно визнав логічними, послідовними і такими, що узгоджуються як між собою, так і з письмовими доказами, підстав не довіряти їм немає, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що такі покази слід визнати належними і достовірними доказами вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину.

При цьому судом першої інстанції не встановлено підстав обмовляти вказаними свідками обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що покази свідка ОСОБА_12 мають неістотні суперечності з показаннями інших учасників подій разом з тим врахував, що перед подіями свідок вживала спиртне протягом тривалого проміжку часу, отримала удар стільчиком по голові, тобто є цілком логічні причини не запам`ятовування усіх деталей подій, а тому за таких умов різниця у показаннях щодо деталей навпаки свідчить про те, що показання різних учасників не є ідентичними, раніше узгодженими і спланованими. Показання ж цього свідка про основне, про побиття ОСОБА_7 ОСОБА_10 цілком узгоджуються з усіма іншими дослідженими доказами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає безпідставними доводи захисника ОСОБА_8 про те, що покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 однакові, а всі свідки, які давали покази, як на судовому засіданні, так і під час досудового слідства оговорюють обвинуваченого.

Також судом першої інстанції було досліджено і ряд письмових доказів, а саме:

- висновок судово-медичної експертизи № 77 від 28.03.24, відповідно до якого у ОСОБА_12 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів: навколо в підочних ділянках справа та зліва, в проекції крила правої здухвинної кістки, на правому плечі та в правій завушній ділянці. Дані тілесні ушкодження відносяться до Легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів, не виключено внаслідок удару табуретом, руками, ногами тощо. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені в термін та за обставин, які зазначено в постанові (вночі 16.03.24 при ударі табуреткою по голові та ногами по тулубу). На тілі потерпілої виявлено як мінімум три місця прикладання сили. Під час експертизи досліджувалася постанова про призначення експертизи та безпосередньо експертом, фізично ОСОБА_12 (т. 1, а.п. 19);

- висновок судово-медичної експертизи № 76 від 28.03.24, відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження в вигляді: перелому спинки носа та садна в тім`яній ділянці голови справа. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені в термін, як зазначено в постанові (вночі 16.03.24 при нанесені ударів руками, ногами). На тілі потерпілого виявлено як мінімум два місця прикладання сили. Під час експертизи досліджувалася постанова про призначення експертизи, довідка відділення екстреної допомоги міської лікарні та безпосередньо експертом, фізично ОСОБА_13 (т.1, а.п.21);

- висновок судово-медичної експертизи № 79 від 29.03.24, відповідно до якого відповідно до медичної документації у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: підгострої субдуральної гематоми справа; підшкірних крововиливів в ділянці обличчя та в навколоочних ділянках. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень Середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, що не виключається можливим внаслідок ударів кулаками, ногами, табуретом тощо. Тілесні ушкодження могли бути спричинені в термін та за обставин, як зазначено в постанові. На тілі потерпілого виявлено як мінімум одне місце прикладання сили. Під час експертизи досліджувалася постанова про призначення експертизи, медична карта стаціонарного хворого № 03203(24) на ім`я ОСОБА_10 (т.1, а.п.23-24);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.03.24, під час якого свідок ОСОБА_12 у будинку по АДРЕСА_3 показала коли, де та як учасники подій розташовувалися до початку інкримінованих подій (т.1, а.п.26-29).

При цьому суд першої інстанції дані протоколу поклав у основу рішення лише у частині часу та місця розташування учасників до початку подій. У решті - визнав інші дані протоколу недопустимими доказами, оскільки слідчим при проведенні слідчої дії не дотримано вимог ст.240 КПК України і замість проведення слідчого експерименту слідчий фактично проводив допит свідка під відеозапис. Крім того, дані протоколу у цій частині також суд визнав неналежними доказами, оскільки не містять відомостей про обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.03.24, під час якого свідок ОСОБА_13 у будинку по АДРЕСА_3 показав коли, де та як учасники подій розташовувалися до початку інкримінованих подій (т.1, а.п.31-33).

При цьому суд першої інстанції дані протоколу поклав у основу рішення лише у частині часу та місця розташування учасників до початку подій. У решті - визнав інші дані протоколу недопустимими доказами, оскільки слідчим при проведенні слідчої дії не дотримано вимог ст.240 КПК України і замість проведення слідчого експерименту слідчий фактично проводив допит свідка під відеозапис. Крім того, дані протоколу у цій частині також визнав неналежними доказами, оскільки не містять відомостей про обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень;

- протоколом огляду місця події від 27.03.24 з фототаблицею до нього, в ході якого зафіксовано місце скоєння злочину - оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_4 . В ході огляду зафіксовано обстановку на кухні, у якій біля столу виявлено та вилучено розламану табуретку, якою було нанесено удар (т.1, а.п.35-41);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи №91 від 02.05.24, відповідно до якого за матеріалами кримінального провадження №0000320 від 27.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, по факту спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено: у гр. ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми - крововиливу під тверду мозкову оболонку в правій лобно-тім`яній долі, синців та саден на обличчі. Згідно протоколу надання медичної допомоги хворим з черепно-мозковою травмою МОЗ України, Київ 2006р. об`єктивна, неврологічна клінічна картина закритої черепно-мозкової травми відповідає забою головного мозку тяжкого ступеню. Згідно п.2.1.2. (в) дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя на час їх спричинення. Вищевказані тілесні ушкодження утворились від дії тупої контактуючої травмуючої, слідоутворюючої поверхні, не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати їх травмуючу, слідоутворюючу поверхню. Також згідно записів в медичній карті стаціонарного хворого оглядом чергового травматолога о 19 год. 30 хв. 26.03.2024 р. зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді синців та саден обох передпліч правого стегна (застарілі). Дані тілесні ушкодження також виникли від дії тупої контактуючої травмуючої, слідоутворюючої поверхні, не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак дозволяючих ідентифікувати їх травмуючу, слідоутворюючу поверхню та відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Точно встановити термін виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень (закрита черепно-мозкова травма - синці та садна на обличчі, крововилив під тверду мозкову оболонку, забій головного мозку; синці та садна обох передпліч, правого стегна) на час проведення комісійної судово-медичної експертизи не мається можливим, так і патоморфологічна характеристика тілесних ушкоджень в медичній документації не описана, однак не виключена можливість спричинення їх 17.03.2024 р Під час експертизи досліджувалися матеріали кримінального провадження №0000320 від 27.03.2024 р., зокрема висновок експерта № 79 від 29.03.24, медична карта стаціонарного хворого № 03203(24) на ім`я ОСОБА_10 , а також 25.04.24 проведено повторний огляд ОСОБА_10 за місцем перебування матері у с. Хажин (т. 1, а.п. 58-60);

- протоколом огляду місця події від 30.04.24 з фототаблицею до нього, при проведенні якого у АДРЕСА_5 виявлено та оглянуто труп ОСОБА_10 , який направлено до моргу міської лікарні (т.1, а.п.63-67);

- наданими під час допиту свідком ОСОБА_39 фото обличчя ОСОБА_10 , зроблених 16.03.24, на яких зафіксовано значні видимі пошкодження обличчя потерпілого з обох сторін (т.1, а.п.73-74);

- висновком судово-медичної експертизи № 103 від 20.05.24, відповідно до якого при дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми; підгострої післятравматичної субдуральної гематоми правої лобно-тім`яної ділянки, забою головного мозку (що ускладнились абсцесом правої лобно-тім`яної ділянки головного мозку та розвиненням післятравматичного гнійного менінго-енцефаліту). Вищевказані тілесні ушкодження утворились від дії тупої контактуючої травмуючої, слідоутворюючої поверхні, не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак дозволяючих ідентифікувати їх травмуючу слідоутворюючу поверхню. Дані тілесні ушкодження за своїми ознаками відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та знаходяться у непрямому причинному зв`язку зі смертю. Точно встановити термін виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень (закрита черепно-мозкова травма - синці та садна на обличчі, крововилив під тверду мозкову оболонку, забій головного мозку) на час проведення судово-медичної експертизи трупа не мається можливим, так як патоморфологічна характеристика тілесних ушкоджень в медичній документації не описана, однак не виключена можливість спричинення їх 15.03.2024 р. Виявлені при дослідженні трупа тілесні ушкодження на внутрішній поверхні правого передпліччя у вигляді паралельно розташованих, лінійної форми, горизонтальних, білявих, старих рубців - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, вони утворились від дії предмету, що має грань, задовго до настання смерті та у причинному зв`язку зі смертю не знаходяться. Виявлені на тілі трупа тілесні ушкодження є прижиттєвими. Будь-яких тілесних ушкоджень, що утворилися посмертно, на тілі трупа не виявлено. Смерть ОСОБА_10 , 1969 р.н., згідно відомих обставин подій настала через півтора місяця після отримання потерпілим тілесних ушкоджень. Встановити кількість та послідовність нанесення ударів потерпілому не представляється можливим. Потерпілому було нанесено удари з силою, достатньою для утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень. В момент нанесення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитись в любій позі, доступній для спричинення йому тілесних ушкоджень. Взаєморозташування потерпілого та підозрюваного під час нанесення ударів та заподіяння тілесних ушкоджень могло бути різним та неодноразово змінюватись. Будь-яких тілесних ушкоджень, характерних для боротьби чи самооборони на тілі трупа ОСОБА_10 не виявлено. Не виключається можливим, що після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 міг здійснювати будь-які дії (бігати, ходити, говорити інше). Не виключається можливим, що при наданні потерпілому ОСОБА_10 своєчасної, достатньої в повному обсязі, спеціалізованої медичної допомоги - можна було б врятувати йому життя. Не виключається можливим, що заподіяні потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин та в час, вказаних в постанові про призначення експертизи. Згідно висновку експерта № 941 від 10.05.2024 р. судово-токсикологічного дослідження крові трупа ОСОБА_10 не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропиловий, н-пропиловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти. Експертизою трупа встановлено, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, які ускладнились розвитком післятравматичного абсцесу мозку та менінго-енцефаліту (гнійного запалення оболонок та речовини головного мозку), що призвело до стиснення головного мозку та зупинки серцевої діяльності та дихання. Викладений висновок підтверджується: виявленими при дослідженні трупа патологічними змінами оболонок та речовини головного мозку в ділянці отриманої травми голови; наявністю ознак стиснення головного мозку; даними додаткових методів дослідження (Висновок експерта № 712 від 13.05.2024 р. судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів трупа ОСОБА_10 : Наявність крововиливу з гемолізом еритроцитів в ділянці препарату «стінка абсцесу», масивної поліморфноклітинної інфільтрації, скупченням клітинного детриту. Гнійний менінгоенцефаліт. Набряк, набубнявіння речовини головного мозку. В твердій мозковій оболонці - виражене розростання сполучної тканини, масивна поліморфноклітинна інфільтрація та розпад клітин білої крові), а також відсутністю інших будь-яких патологічних змін чи захворювань, які могли б призвести до настання смерті. Під час експертизи досліджувалися матеріали кримінального провадження №0000320 від 27.03.2024 р., зокрема висновок експерта № 91 від 02.05.24, медична карта стаціонарного хворого № 03203(24) на ім`я ОСОБА_10 , а також висновок експерта № 712 від 13.05.24 та № 941 від10.05.24 (т.1, а.п.81-84);

- висновком амбулаторної судової психіатричної експертизи № 37-2024 від 11.06.24, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період вчинення злочину виявляв клінічні ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості, ускладненого зловживанням алкоголем (F60.3 МКХ-10). ОСОБА_7 в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував. ОСОБА_7 на даний час виявляє клінічні ознаки емоційно-нестійкого розладу особистості, ускладненого зловживанням алкоголем (F60.3 МКХ-10). ОСОБА_7 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру (т.1, а.п.134-135).

- актом спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування №Д-51 від 11.06.24 ОСОБА_7 діагностовано психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками. Лікування на момент огляду не потребує (т. 1, а.п. 137).

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і доводи, викладені стороною захисту в апеляційних скаргах, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст.10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст.91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст.84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази та дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені, судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінальних правопорушень саме в тому об`ємі, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 так і те, що зазначений злочини вчинено саме обвинуваченим.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано поставив під сумнім показання обвинуваченого про те, що він наніс потерпілому виключно один удар долонею у обличчя, що не хотів спричиняти аж такі тяжкі тілесні ушкодження, що вдарив потерпілого після того, як той пішов на нього з ножем, що спричинив тілесні ушкодження виключно з необережності, та розцінив їх як захисну позицію з метою пом`якшити кримінальну відповідальність. З чим погоджується й колегія суддів.

При цьому місцевий суд правильно вказав, що такі показання обвинуваченого спростовуються усіма дослідженими доказами, у тому числі і тими, які мають повністю об`єктивний характер, оскільки усіма дослідженими доказами достовірно встановлено, що до конфлікту з обвинуваченим у ніч на 16.03.24 у потерпілого не було тілесних ушкоджень на голові, після ж конфлікту - вони не лише були, але й були у величезній кількості, по всій голові. Як правильно встановив суд першої інстанції, що крім обвинуваченого, у час виникнення тілесних ушкоджень потерпілому ударів ніхто не наносив. Локалізація виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, які мають місце з різних боків голови, їхня тяжкість прямо вказують на неможливість спричинення їх одним ударом долоні у обличчя.

Крім того суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що обвинувачений після подій, у спілкуванні зі свідками близькими потерпілого, визнавав спричинення ним тілесних ушкоджень у вигляді вибиття зубів, перераховував кошти на відшкодування таких тілесних ушкоджень, що також прямо вказує на значущість та чисельність спричинення ним тілесних ушкоджень.

Як правильно зазначив суд, показання обвинуваченого про ніж у руках потерпілого виникли виключно вже під час судового розгляду і виключно після дослідження судом всієї сукупності інших доказів. При цьому такі показання обвинуваченого суперечать не лише прямим показанням учасників тих же подій, але й навіть своїм же показанням, зі слів обвинуваченого потерпілий був алкоголіком при смерті, у той час як обвинувачений молодий здоровий чоловік, навіть із цих показань обвинуваченого про ніж вбачається, що він не розцінював дії потерпілого як напад.

Крім того суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що у обвинуваченого за результатами конфлікту не було жодних ушкоджень у той час як у трьох інших учасників з`явилися від дій обвинуваченого значні тілесні ушкодження, що прямо вказує, що якщо у кого і був стан необхідної оборони, так це у ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Спричинення тілесних ушкоджень через необережність же прямо суперечить показанням самого обвинуваченого, який прямо вказує на умисність нанесення ним удару потерпілому.

Як правильно зазначив місцевий суд, що на умисність спричинення тілесних ушкоджень вказують і всі інші докази, зокрема і висновки судово-медичних експертиз у потерпілого виявлено чисельні травми голови і з врахуванням місць розташування ушкоджень на обличчі, взагалі голові, удари у голову наносилися зовсім не випадково, потребували спрямованості, системності дій з достатньою силою.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище обставини вказують на наявність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та в супереч апеляційним доводам захисників, виключає можливість кваліфікації цього діяння за ознаками необережного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував правильно за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. З такою кваліфікацією його дій погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд під час судового розгляду дослідив усі обставини кримінального провадження, оцінив відповідно до ст.94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що покладені в основу вироку експертизи є недопустимими доказами, оскільки постановами слідчого про призначення таких експертиз не вказано які матеріали кримінального провадження надаються експертам, немає реєстру таких матеріалів та не вказаний перелік таких матеріалів, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки у всіх висновках експертами чітко зазначено, що і як вони використовували при проведенні досліджень.

Крім того, апеляційний суд відхиляє за безпідставністю апеляційні посилання захисника ОСОБА_9 щодо невірного обрахування початку строку відбуття обвинуваченим призначеного покарання, а саме неврахування ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, у відповідності до оскаржуваного вироку, судом першої інстанції відповідно до вимог ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього його ув`язнення з 04.06.24 до 06.10.24 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд дотримався загальних засад, передбачених ст.ст.50, 65 КК України.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді кримінального провадження були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які б призвели до ухвалення незаконного судового рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які би відповідно до вимог ст.412 КПК України, тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги захисників - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді: