ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29343/23

Провадження № 11-сс/4820/513/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000318, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2022 за апеляційною скаргою

захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2024 року клопотання слідчого задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Олексієвка Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, працюючого головним інженером Чорноморського біосферного заповідника, раніше не судимого,

запобіжний захід у виді тримання під вартою до 7 лютого 2025 року включно.

Постановлено, що ухвала діє по 07 лютого 2025 року включно.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, за наступних обставин.

В період з березня по квітень 2022 року військові підрозділи рф захопили та встановили свій контроль над приміщенням і територією санаторію «Чайка», в смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області, що не було обумовлено воєнною необхідністю, а здійснено з метою вчинення нелегального ув`язнення, застосування фізичного насильства та катування цивільного населення Херсонської області для отримання відомостей, що цікавили окупаційну владу та військових рф у якому розмістився невстановленим слідством військовий підрозділ (формування) зс рф, що виконував функції військової комендатури (до підпорядкування якої входили населені пункти Скадовського району, Херсонської області: Лазурне, Приморське, Круглоозерка, Залізний Порт і територія Чорноморського біосферного заповідника), представник якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець м. Маріуполь, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , житель АР Крим, РНОКПП НОМЕР_1 , з паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Жовтневим РВ м. Маріуполь, маючий паспорт громадянина РФ: серія НОМЕР_3 , «СПИЛС»: НОМЕР_4 , використовував псевдонім (позивний) « ОСОБА_10 », обіймаючи на той час посаду заступника «коменданта» - начальника «гарнізону» російських окупаційних військ невстановленого слідством військового підрозділу (формування) зс рф, смт. Лазурне Херсонської області, здійснював окремі функції спеціальних служб рф (вербування і схиляння до співпраці місцевих жителів, фільтраційні заходи, збір розвідувальної інформації, тощо), будучи в розумінні міжнародного законодавства комбатантом, що вчиняв незаконні злочинні дії щодо цивільного населення України на тимчасово окупованій території і брав безпосередню участь в актах збройної агресії на території Херсонської області.

В цих умовах ОСОБА_7 , будучи громадянином України, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф тимчасово окупованої території Херсонської області, перебуваючи на посаді співробітника Чорноморського біосферного заповідника, залишаючись на тимчасово-окупованій території, усвідомлюючи надання своїми активними діями допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України представниками спецслужб, силових та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на тимчасово окупованій території Херсонської області системи органів державної влади рф, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в період збройного конфлікту та проведення військових дій на території Херсонської області, в умовах воєнного стану, після тимчасової окупації Херсонської області, у невстановлений досудовим розслідуванням час та обставин, але не пізніше 10.05.2022 року перейшов на бік ворога і розпочав спілкування з представниками держави агресора окупаційних військ рф, виконуючи їх прохання щодо збирання та надання необхідної їм інформації.

Зокрема, надавши у невстановлений досудовим розслідуванням час добровільну згоду на співпрацю з представниками окупаційної влади рф та спеціальних служб рф, у травні 2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, надаючи представникам іноземної держави російської федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_7 неодноразово спілкуючись по телефону із особою з позивним « ОСОБА_10 », як встановлено у ході досудового розслідування ОСОБА_9 , отримував від нього доручення про збір інформації та надавав необхідну йому інформацію, збір та передача якої завдавала шкоди обороноздатності, державній та національні безпеці України, призводила до обізнаності ворога та негативно впливала на хід виконання завдань, під час правового режиму воєнного стану, допомагала ворогу планувати і здійснювати захоплення території України, долати опір військових та цивільного населення незаконній агресії.

Так, відповідно до встановлених досудовим розслідуванням епізодів протиправної діяльності 10.05.2022 року близько 18 год. 52 хв., на мобільний телефон ОСОБА_7 (номер НОМЕР_5 ), з мобільного телефону (номер НОМЕР_6 ) зателефонував представник іноземної держави рф ОСОБА_9 , водночас, ОСОБА_7 , будучи обізнаним хто телефонує йому, на запитання, що цікавили його, надав інформацію про можливість співпраці та надання необхідної інформації.

У подальшому 11.05.2022 року близько 07 год. 41 хв. ОСОБА_7 зі свого телефону (номер НОМЕР_5 ), сам зателефонував на телефон (номер НОМЕР_6 ) ОСОБА_9 і повідомив останнього про те, що підготував необхідну йому інформацію про єгерів і їх мобільні телефони, а також на його запитання повідомив про обстановку, відсутність та наявність єгерів у певних місцях, які його цікавили, а також про місце, де можна спустити катер.

Цього ж дня, близько 10 год. 14 хв. на мобільний телефон ОСОБА_7 (номер НОМЕР_5 ) з мобільного телефону (номер НОМЕР_6 ) зателефонував ОСОБА_9 , з проханням надати інформацію про колишніх співгромадян, з числа силовиків, їх кількість та базування, на що ОСОБА_7 відповів, що це потрібно акуратно дізнатись, і він одразу не зможе, можливо до завтра.

Таким чином ОСОБА_7 , перебуваючи на тимчасово окупованій території, будучи громадянином України, у травні 2022 року, отримував доручення та завдання від представника іноземної держави - рф і в період збройного конфлікту, погоджувався збирати і надавати необхідну інформацію, здійснював активну співпрацю з ворогом, перейшовши на його бік, і в умовах воєнного стану, надавав представникам іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, усвідомлюючи, що завдає шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, тобто вчинив державну зраду.

11 грудня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, а також наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій, з урахуванням доповнення до апеляційної скарги, просить скасувати ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 12.12.2024 про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та покласти на підозрюваного обов`язки прибувати на першу вимогу органу досудового розслідування, прокурора чи суду.

Вказує про відсутність ризику переховування від органів досудового розслідування або суду, оскільки зазначений ризик є формальним та нічим не підтвердженим. У сторони обвинувачення відсутні будь-які докази, які б підтверджували намір, спроби чи бажання підозрюваного ухилитися від органу досудового розслідування та/або суду.

Підозрюваний ОСОБА_7 , раніше не судимий, має постійне місце проживання - АДРЕСА_2 , яке є незмінним протягом тривалого часу, має сталі сімейні зв`язки і родину, здійснює догляд за хворою тещею, має дочку; 11 грудня 2024 року добровільно з працівниками правоохоронних органів приїхав до м. Хмельницького, що свідчить про відсутність умислу на переховування від слідства та суду; частково визнав свою вину та вказав, що його дії були вимушеними внаслідок погроз йому та його родині. Під час спілкування з представниками окупаційної влади жодних відомостей, які б допомогли ворогу планувати і здійснювати захоплення території України не надавав і не міг надавати, оскільки такими не володів. Підозрюваний має хронічні захворювання, зокрема гепатит «С» через що вимушений постійно приймати ліки.

Відсутнім є і ризик незаконного впливу на свідків, оскільки такий ризик носить виключно теоретичний характер та не підтверджений достатніми даними.

Слідчий суддя, обираючи найсуворіший запобіжний захід, не врахував відомості про особу підозрюваного, відсутність підстав для застосування такого запобіжного заходу.

Слідчим суддею не враховані положення ч.ч. 1, 3, 4 ст.194 КПК України.

Крім того, слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави підозрюваному, як альтернативний запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої захисником апеляційної скарги, думку прокурора, який у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

За ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні ч.1 ст.194 КПК України).

Дослідивши матеріали провадження, та приймаючи до уваги, що заявлені ризики не зменшилися, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, а саме у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, санкція вказаного злочину передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи наведені ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, у тому й числі суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, хворіє на ряд хронічних захворювань, вину в інкримінованому йому злочині визнає частково, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, вчиненого під час воєнного стану, слідчий суддя не визначив розмір застави.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особистість ОСОБА_7 тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється останній і прийняте слідчим суддею рішення про необхідність ізоляції підозрюваного від суспільства не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України підтверджується доданими до клопотання слідчого доказами, а саме: повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення від 06.10.2022 року (а.п.8), рапортом про виявлення ознак кримінального правопорушення від 05.10.2022 року (а.п.10-11), протоколами допиту свідків ОСОБА_11 від 03.10.2024 року та ОСОБА_12 від 10.06.2023 року (а.п.12-14, 24-28); протоколом проведення НСРД від 18.05.2024 року (а.п.15-23), висновком експерта №СЕ-19/123-24/10656-ВЗ від 17.09.2024 року (а.п.29-34), висновком експерта №СЕ-19/123-24/10940-ЛД від 17.10.2024 року (а.п.35-49) та іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку колегії суддів зазначені докази обґрунтовують підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України та свідчать про причетність підозрюваного до вказаного кримінального правопорушення.

При цьому колегія суддів зазначає, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності та допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначається те, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про недоведеність ризиків зазначених в ухвалі слідчого судді.

Слідчим суддею в ухвалі від 12.12.2024 обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, викладені обставини, на підставі яких слідчий суддя дійшов до висновку, що не зменшилися ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтована неможливість запобігання ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України.

При цьому, чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, зате вимагає доказів того, що він має реальну можливість можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджанню встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави підозрюваному, як альтернативний запобіжний захід та про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Відповідно до положень абз. 8 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Згідно ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою.)

Таким чином, до осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого, зокрема ст.111 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, може бути застосований лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання прокурор довів обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, наявність ризиків визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Обставини, на які в апеляційній скарзі посилається захисник підозрюваного, зокрема, наявність у ОСОБА_7 сталих сімейних зв`язків. постійного місця проживання, відсутність судимостей, часткове визнання вини, стан здоров`я підозрюваного, не є визначальними та такими, що давали б суду підставу для обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Підстав для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів не вбачає, оскільки лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2024 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 07 лютого 2025 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: