Провадження №1-кс/522/459/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених посадових осіб Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, (далі ЄРДР).

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що 18.10.2024 року за №40199 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_5 , у якого на виконанні перебуває виконавче провадження № 74785275 з примусового виконання виконавчого листа №420/23489/23, виданого 11.03.21024 року Одеським окружним адміністративним судом, на підставі ст.ст. 63,75 ЗУ «Про виконавче провадження» звернувся з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.

Вказане повідомлення 18.11.2024 року надійшло на розгляд до Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, однак відомості, викладені у повідомлені старшого державного виконавця ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 214 КПК України до ЄРДР не внесено.

Заявник ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 до суду не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги скарги підтримують.

Представник Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, та його неявка згідно ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника та представника Відділу поліції № 2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд скарги проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчій суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Так, серед засобів захисту прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження є звернення до суду, в якому міститься вимога зацікавленої особи про захист свого права або законного інтересу, що підлягає розгляду та вирішенню в установленому законом порядку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені у тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що скарга підписана адвокатом ОСОБА_3 , як представником заявника ОСОБА_4 . При цьому, в додатку до скарги жодних документів, щодо представництва інтересів особи ( ОСОБА_5 ), яка звернулась із повідомленням про злочин матеріали скарги не містять.

Разом із тим, слідчий суддя, звертає увагу на те, що тільки належним чином оформлені ордер, договір на надання правової допомоги є належною та достатньою підставою для представництва інтересів як довірителя, так і підзахисного.

Аналогічні правові висновки були зроблені в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.03.2019 року у справі № 760/650/18 від 21.03.2019 року.

Слід зазначити також, що пунктом 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Слідчий суддя, враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому, у відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тобто, виходячи з положень ст.ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає скаргу покладається обов`язок доведення перед слідчим суддею факту того, що скаргу подала особа, яка має на це право; скарга підлягає розгляду в цьому суді; скарга подана у встановлений строк та на дію чи бездіяльність, що підлягають оскарженню до слідчого судді.

Розгляд повідомлень про злочин відбувається в порядку, передбаченому ст.214 КПК України

Будь-яких доказів звернення ОСОБА_4 або адвокатом ОСОБА_3 з відповідною заявою про злочин до уповноваженої посадової особи ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області до матеріалів скарги не додано.

З наведеного вбачається, що звертаючись до слідчого судді із скаргою скаржник не надає підтверджень про звернення із відповідною заявою про злочин до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Неподання заявником до скарги належних доказів, з урахуванням вимог ст.ст. 7, 22, 26 КПК щодо диспозитивності кримінального провадження, унеможливлює визначення слідчим суддею питання щодо додержання встановлених ст.303 КПК України підстав звернення суб`єкта з відповідної скаргою, що має істотне значення при вирішенні питання про прийняття скарги до розгляду.

Окрім того, згідно ст. 10 КПК не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками. З вказаних принципів КПК вбачається відсутність обов`язку суду на збирання доказів з власної ініціативи, обов`язок надання доказів на підтвердження обставин на які посилаються сторони покладається на них, зокрема і в частині долучення до скарги відомостей щодо повноважень на представництво інтересів у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що КПК України не передбачає заборон щодо повторного подання відповідної скарги у випадку її оформлення з дотриманням відповідних норм діючого законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, на підставі ст. 307 КПК України у задоволені скарги слід відмовити, оскільки скаргу подала особа, яка не має право подавати скаргу.

Враховуючи викладене, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», керуючись ст. ст. 303, 304,307,309, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: