Справа № 308/4255/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000968 від 19.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою, АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

встановив:

у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 будучи обвинуваченим у кримінальному провадженні №0001834 від 06.06.2018 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувальний акт у якому 07.06.2018 року скерований до Ужгородського міськрайонного суду, - №0000976 від 26.03.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувальний акт у якому 21.05.2019 року скерований до Ужгородського міськрайонного суду, - №0002722 від 30.08.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувальний акт у якому 24.09.2019 року скерований до Ужгородського міськрайонного суду, - №0002654 від 24.08.2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувальний акт у якому 25.10.2019 року скерований до Ужгородського міськрайонного суду, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.

19 березня 2020 року близько о 10 годині 08 хвилини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в якості відвідувача у приміщенні магазину «Простор», що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, 34 б,діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, спрямованим на таємне заволодіння чужого майна, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав лосьйон після гоління марки «STR8», об`ємом 100 мл., вартість якого становить - 120 гривень та труси чоловічі боксери «Torn John», вартість яких становить 226 гривень, та після чого заволодівши викраденим майном,заховавши його та не розрахувавшись за нього, зник з місця скоєння правопорушення,чим спричинив ТзОВ «Стиль Д» матеріальної шкоди на загальну суму 346 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінальної провадження у зв`язку з втратою чинності закону, який встановлює протиправність діяння.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння (п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд кримінального провадження без участі потерпілого та його представника.

Відповідно до положень ч.3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

За обвинувальним актом інкриміноване діяння ОСОБА_4 вчинив 19.03.2020.

Станом на 01.01.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2027 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1013,5 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 інкримінованого діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2027 грн (1013,5 грн х 2).

Діями ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ТзОВ « Стиль Д» в розмірі 346 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 майна становила 346 грн, тобто ця сума була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2027 грн, то суд вважає, що з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, то діяння ОСОБА_4 не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти закриття кримінального провадження, то суд вважає за необхідне відповідно до вимог п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 479-2 КПК України кримінальне провадження по справі закрити у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 58 Конституції України, ст. ст. 3, 5 КК України, керуючись ст. ст. 100, 174, 284, 372, 392-393, 395, 479-2 КПК України,

постановив:

кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000968 від 19.03.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: відеодиск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження № 0000968 від 19.03.2020 направити до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1