УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника власника майна - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника власника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002572,

В С Т А Н О В И В :

до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло в порядку ст. 174 КПК України клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002572, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року по справі № 761/11930/18, а саме, на житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0197) за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, та встановлено, що невідома особа 03.02.2018 внесла недостовірні відомості до довіреності про надання ОСОБА_6 від імені ОСОБА_4 повноважень на купівлю часток у статутному капіталі будь-якого товариства та на внесення належного їй нерухомого майна в якості сплати за відповідну частку. Внаслідок цього належне ОСОБА_4 вищевказане нерухоме майно житловий будинок та земельна ділянка незаконно передані у власність ТОВ «ІТ-Менеджмент 2018» (далі за текстом Товариство). У вказаній справі ОСОБА_4 надала свідчення, в яких зазначила, що будь-якого відношення до ТОВ «ІТ-Менеджмент 2018» не має, довіреності на ім`я ОСОБА_6 не видавала та об`єкти нерухомості передавати до статутного фонду товариства наміру не мала. У зв`язку з цим, рішенням слідчого від 29.03.2018 вищевказані об`єкти нерухомості на підставі ст. 98 КПК України визнані речовими доказом, оскільки вони є об`єктами злочинних посягань.

Разом із тим, у червні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання договору, рішення загальних зборів недійсними, скасування запису та рішення державних реєстраторів. 10.10.2018 року своїм Рішення у справі 910/8038/18 Господарський суд міста Києва задовольнив вимоги позовної заяви у повному обсязі, а відтак необхідність продовження застосування арешту майна відпала.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі та просив його задовольнити з мотивів у ньому наведеним.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Разом з тим, його неявка в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року у справі № 761/11930/18, накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0197) за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Судом встановлено що рішенням Господарського суду м. Києва від 10.10.2018 у справі № 910/8038/18 задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та визнано недійсним договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Менеджмент 2018" від 13 лютого 2018 р., укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (копія договору додається до цього клопотання) в особі ОСОБА_6 , який діяв на підставі довіреності від 3 лютого 2018 р. - визнати недійсним рішення № 2 від 13 лютого 2018 р загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Менеджмент 2018"; визнано незаконним та скасувано запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення реєстраційних дій № 1073053 від 15 лютого 2018 р. про реєстрацію змін статутного або складеного капіталу, зміну складу або інформації про засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТ-Менеджмент 2018", вчинений державним реєстратором Печерської в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_8 .; визнано незаконним та скасувано рішення державного реєстратора Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_9 №39782180 від 21 лютого 2018 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 24934127 від 16 лютого 2018 р. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 0,1439 га по АДРЕСА_1 кадастровий номер :01:003:0197, а також розміщений на ній житловий будинок загальною площею 265,9 м2 за Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТ-Менеджмент 2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 - 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, арешт на майно було накладено з метою збрження речового доказу. Водночас, на даний час підстави, які слугували накладенню арешту на майно, перестали існувати.

Таким чином, наведене вище дає підстави для висновку, що в кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на вищезазначене майно, порушено справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Крім того, прокурор на виклик в судове засідання для спростування доводів заявника не з`явився та не довів необхідності збереження такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А тому, необхідно скасувати арешт, накладений на житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0197) за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_10 .

На підставі наведеного, клопотання представника власника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна слід задовольнити, а арешт майна - скасувати.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання представника власника майна представника власника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року у справі № 761/11930/18, а саме на житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0197) за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_10 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя