Справа № 602/1048/24
Провадження № 1-кп/602/119/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2024 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання начальника Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000236 від 14.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

в с т а н о в и в:

01 листопада 2024 року начальник Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 (далі по тексту прокурор) звернувся до суду з клопотанням, в якому просить закрити кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 14.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, яке перебуває у провадженні СВ ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області.

Клопотання мотивоване тим, що за ухвалою Лановецького районного суду Тернопільської області відомості про кримінальне правопорушення були внесені 14.11.2019 до ЄРДР за фактом випущення працівниками Фермерського господарства "СМП" завідомо несправного в експлуатацію транспортного засобу, що призвело до смерті ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.08.2018 сільськогосподарським підприємством «СМП» повинен був здійснюватися обмолот зернових культур, на полях, які розташовані на території с. Вишгородок Лановецького району Тернопільської області.

Для здійснення даних цілей, працівник вказаного підприємства (тракторист - машиніст за посадою), ОСОБА_5 вранці 20 серпня 2018 року по приходу на роботу, приєднав вантажний причіп до трактора марки БЕЛАРУС та з відома керівництва ФГ «СМП» відправився у місце проведення обмолоту вівса для його транспортування до місця зберігання (зернотоку).

В подальшому, завантаживши з-під комбайна причіп вівсом, ОСОБА_5 відправився в напрямку зернотоку. Маршрут руху, який обрав ОСОБА_5 , пролягав через село Вишгородок Лановецького району та включав у себе перетинання відрізку дороги із крутим схилом. Напрямок руху трактора під керуванням ОСОБА_5 передбачав спуск даним схилом. В подальшому, здійснюючи спуск схилом до низу ОСОБА_5 , не впорався з керуванням трактора завантаженого вівсом, який набрав значного руху, та в місці закінчення схилу на «Т» подібному перехресті, не маючи змоги гальмувати, допустив перевертання трактора, що призвело до смерті ОСОБА_5 .

Під час досудового розслідування було проведено низку слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, однак особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, а саме: випуск завідомо несправного в експлуатацію транспортного засобу, що призвело до смерті ОСОБА_5 , не було встановлено, повідомлення про підозру жодній особі не було вручено.

Просить закрити зазначене кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки на момент звернення з клопотанням особа, яка вчинила це кримінальне правопорушення, не встановлена, а строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, який щодо цього кримінального правопорушення становить 5 років, минув.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання і просив його задовольнити. Надав суду для огляду матеріали кримінального провадження №0000236.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали клопотання прокурора та оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Нормою п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Згідно з положенням п.3 ч.1 ст. 49 КК України, на яке посилається прокурор у клопотанні, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

З огляду на положення ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 287 КК України, є нетяжким злочином.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина друга статті 9 КПК України, розкриваючи таку засаду кримінального провадження як законність, вказує на те, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані, серед іншого, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

А норма статті 25 КПК України вказує на те, що прокурор, слідчий зобов`язані також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

З`ясування обставин для закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Наведена вище правова позиція узгоджується з практикою ККС ВС, відображеною, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23), від 18 жовтня 2023 року (справа № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23), від 15 лютого 2024 року (справа № 687/1066/22, провадження № 51-3267км23), від 23 жовтня 2024 року (справа № 570/6533/23, провадження № 51-2976км24).

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом.

Зазначена норма покладає на державу зобов`язання не лише утримуватись від умисного чи протиправного спричинення смерті, але й вживати необхідних заходів для захисту життя осіб, які перебувають під її юрисдикцією (позитивне зобов`язання).

Покладене статтею 2 Конвенції на державу позитивне зобов`язання вживати необхідних заходів для захисту життя осіб, які перебувають під її юрисдикцією, застосовується у рамках будь-якої діяльності, незалежно від того, чи є вона публічною, якщо вона може стосуватись права на життя.

Зобов`язання захищати право на життя, закріплене цим положенням, в сукупності із загальним обов`язком, покладеним на державу на підставі статті 1 Конвенції «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції», передбачає і вимагає провадити ефективне розслідування усіх подій, які спричинили загибель людини.

Це зобов`язання виникає у різних випадках, коли особі було завдано потенційно смертельних тілесних ушкоджень, коли особа загинула чи зникла за насильницьких або підозрілих обставин, незалежно від того, чи ймовірно відповідальними є представники держави чи приватні особи, як і від того, відомі вони чи ні, або ж від того, завдала особа сама собі поранень чи ні.

У рішенні по справі «Космата проти України» ЄСПЛ вказав наступне:

«У справах за статтею 2 Конвенції стосовно нещасних випадків, які стались внаслідок виконання особливо небезпечної роботи, лише цивільно-правовий засіб юридичного захисту може виявитися недостатнім, а компетентні органи влади повинні за власною ініціативою розпочати розслідування, здатне, по-перше, встановити обставини, за яких відбувся нещасний випадок, та будь-які недоліки нормативно-правової бази, а, по-друге, встановити посадових осіб або органи влади, що є будь-яким чином причетними до зазначених подій на будь-якому етапі їхнього розвитку.

Загалом держави повинні мати свободу розсуду щодо вирішення питань розробки і імплементації законодавства про захист права на життя. Проте найважливішим є те, що яким би не був спосіб розслідування, доступні засоби юридичного захисту в їх сукупності повинні становити юридичні засоби, здатні призвести до встановлення фактів, притягнення до відповідальності винних осіб та забезпечення відповідного відшкодування. Будь-який недолік розслідування, який перешкоджатиме його здатності встановити причину смерті або осіб, що несуть за неї відповідальність, може призвести до констатації недотримання вимог Конвенції (рішення по справі «Космата проти України» (Case of Kosmata v. Ukraine), заяви №№ 10558/11 і 28218/11, п. 49-52).

У справі «Association «21 decembre 1989» та інші проти Румунії» ЄСПЛ підкреслив, що процесуальні зобов`язання, які витікають зі статті 2 Конвенції, у жодному випадку не можна вважати виконаними, якщо внаслідок бездіяльності державних органів розслідування закривається за спливом строків давності.

З огляду на наведене вище, суд звертає увагу на те, що віднесення законодавцем вирішення питання про закриття кримінального провадження до компетенції суду свідчить про неприпустимість формального спрощеного підходу щодо встановлення правових підстав до закриття кримінального провадження та покладає на суд обов`язок перевірити належним чином обставини, які свідчать про ефективність досудового розслідування та реальну неможливість органів досудового розслідування встановити особу, яка вчинила правопорушення.

Сама по собі тривалість часу, що пройшов з дня вчинення злочину не є підставою для закриття провадження без вжиття дієвих заходів для встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення. Особливо це стосується випадків, коли можливе вчинення злочину призвело до загибелі людини.

З матеріалів клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не вбачається, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів щодо встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Зокрема, у вказаному клопотанні прокурора не викладена об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, про закриття кримінального провадження за яким ставиться питання, оскільки не зазначені фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, які встановлені органом досудового розслідування, та не наведені докази, що підтверджують подію кримінального правопорушення, а лише відображено обставини загибелі ОСОБА_5 .

Натомість з матеріалів кримінального провадження № 0000236 від 14.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, вбачається наступне.

Згідно з Актом №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, складеним за результатами проведеного комісією з розслідування нещасного випадку, затвердженим начальником Управління Держпраці у Тернопільській області 20.09.2018 ОСОБА_6 , встановлено обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме 20.08.2018 виїзд техніки (з ФГ «СМП») ніхто не проконтролював, оскільки керівник господарства знаходився на лікуванні, а виконувати обов`язки нікого не призначив. Близько 15 год. 00 хв. тракторист-машиніст ОСОБА_5 , рухаючись трактором із причепом, завантаженим зерном, по вул. Колгоспній в с. Вишгородок на спуск до Т-подібного перехрестя із вул. Зарічна, не справився з керуванням, внаслідок чого трактор почало заносити, оскільки був відсутній гідравлічний шланг з`єднання гальмівної системи трактора із гальмівною системою причепа та в подальшому трактор перекинувся на лівий бік.

Також у Акті зазначено заходи щодо усунення причин настання нещасного випадку, зокрема, заборонено випуск на лінію транспортних засобів з несправною гальмівною системою (виконавець в.о. директора господарства ОСОБА_7 ).

Згідно з листом Управління Держпраці у Тернопільській області від 26.12.2019 №4201/01-05-7.1/19, адресованим СВ Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, за підписом першого заступника начальника ОСОБА_8 , В ході розслідування нещасного випадку було виявлено ряд порушень вимог Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві та Закону України «Про охорону праці». За допущення порушень вимог законодавства до адміністративної відповідальності притягнуто в.о. голови фермерського господарства ОСОБА_7 .

Згідно з висновком від 07.12.2020 №15/15 СЕ-20 судової експертизи у галузі безпеки життєдіяльності та охорони праці, призначеної у кримінальному провадженні, на момент настання нещасного випадку стан трактора марки «БЕЛАРУС 892» з причіпом не відповідав вимогам правил охорони праці та безпеки життєдіяльності (п.1 Висновку).

В описовій частині зазначеного висновку зазначено, що у відповідності до наказу №1-ОП від 02.04.2018 по ФГ «СМП» призначено особою, відповідальною за технічний стан автомобілів, тракторів на лінію та передрейсовий медичний огляд ОСОБА_7 .

Також у матеріалах кримінального провадження містяться вказівки від 17.09.2024 заступника начальника СУ в Тернопільській області ОСОБА_9 , надані заступнику начальника начальнику СВ ВП №1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, однак документи, які б свідчили про виконання відповідних слідчих та процесуальних дій та про оформлені у встановленому порядку результати таких дій, в наданих прокурором матеріалах відсутні.

У зв`язку з наведеним вище суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. 284, 314, 369, 372, 395 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000236 від 14.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України, повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо ухвала не була скасована, вона набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 10 грудня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1