Справа № 740/5483/24
Провадження № 1-кп/740/130/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000590 від 05.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одружений, не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 у травні 2024 року, більш точний час не встановлено, перебуваючи в лісі в урочищі «Ветхе», що розташований на околиці м. Ніжина Чернігівської області при в`їзді на вул. Ветхинська, знайшов: 1) корпус наступальної осколкової ручної гранати РГН, споряджений вибуховою речовиною А-ІХ-1 (флегматизований гексоген) масою 90 г., 2) корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, що споряджається бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності - тротилом, масою 50-56 г, 3) підривач до ручних гранат УЗРГМ. У конструктивному поєднанні корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 і підривач до ручних гранат УЗРГМ є ручною оборонною осколковою гранатою Ф-1, що є вибуховим пристроєм промислового виготовлення і відноситься до категорії боєприпасів.

Після цього ОСОБА_4 у порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 за №622, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, діючи умисно, з особистого мотиву, з метою самозахисту, без передбаченого законом дозволу привласнив знайдене, зберігав у салоні свого легкового автомобіля та транспортував у своєму автомобілі до вилучення вказаних предметів працівниками поліції 06.08.2024, чим вчинив придбання, зберігання та носіння вибухових речовин і бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю. Надав показання про те, що в минулому році приїхав на риболовлю на своєму електросамокаті на річку Остер неподалік мосту на об`їзній дорозі Ніжина, де відійшовши в сторону з грунтової дороги побачив один корпус гранати РГН та споряджену гранату Ф1 (корпус із вкрученим підривником). Їх поклав собі в сумку та після рибалки поїхав до дому, де вказані предмети поклав у підлокітник автомобіля Мерседес. Даний автомобіль він придбав приблизно за 1500 доларів США у 2015 році у свого знайомого, на дружину якого автомобіль був зареєстрований, і після купівлі автомобіля документи не переоформлялися, та автомобіль залишався зареєстрованим за нею. На час коли він поклав гранати до автомобіля він був у неробочому стані. Згодом його відремонтував. Після чого кілька разів їздив на ньому, зокрема на р. Десна у с. Кладьківка. Одного разу у Ніжині біля шлюзу він під час стоянки побачив, що прогнило днище автомобіля на стільки, що шмат заліза з днища відігнувся і звисав до низу. Він підійшов і поправляв його. У цей час підійшли поліцейські і повідомили, що його поведінка щодо манімуляцій під днищем автомобіля викликала у них підозру, що він залишає так звані "закладки", але наркотиків при ньому не виявили, проте попросили оглянути також і автомобіль, під час чого ними і було виявлено гранати, а потім викликано на місце для їх вилучення відповідні служби. Згодом провели обшук і за місцем його проживання. З того часу як він відремонтував автомобіль і кілька разів на ньому їздив з гранатами у підлокітнику, і до моменту їх виявлення і вилучення поліцейськими пройшло приблизно 1-2 тижні. На даний час автомобіль він перереєстрував на себе і віддав його для передпродажної підготовки та має намір його продати через його технічний стан та у зв`язку з своїм матеріальним становищем. Свій вчинок вважає неправильним частково, адже з урахуванням воєнного стану і небезпеки того, що "можуть поїхати танки" вважає, що в деякій мірі він вчинив правильно.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікацію його дій, фактичні обставини кримінального правопорушення в межах обвинувачення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений та інші учасники судового провадження вірно розуміють зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведено і вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України як придбання, зберігання та носіння вибухових речовин і бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення і відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно із ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 надавав показання органу досудового розслідування і згодився та взяв участь у слідчому експерименті.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Обвинувачений є працездатним чоловіком 38 років, раніше не судимий у силу ст. 89 КК України, не працює, не одружений, скарг до виконавчого комітету Ніжинської міської ради на нього не надходило, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Ураховуючи особу винного і його відношення до скоєного та зазначені конкретні обставини справи, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України.

Щодо ОСОБА_4 суд вбачає підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням та визначення йому іспитового строку в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України. При цьому суд враховує пом`якшуючу покарання обставину.

Саме таке покарання буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Прокурор також просив застосувати спеціальну конфіскацію до автомобіля, оскільки він є знаряддям злочину, так як з його використанням перевозилися гранати на значну відстань. У випадку якщо суд визнає відсутніми підстави для спеціальної конфіскації у зв`язку з реєстрацією автомобіля на час вчинення злочину зв третьою особою, а не за обвинуваченням, прокурор просив суд прийняти рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості автомобіля згідно з висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи - 132796,86 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти застосування спеціальної конфіскації.

Суд ураховує, що відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 150, ст.154, ч. 2 і 3 ст. 159-1, ч. 1 ст. 190, ст. 192, ч. 1 ст. 204, 209-1, 210, ч. 1 і 2 ст. 212, 212-1, ч. 1 ст. 222, 229, 239-1, 239-2, ч. 2 ст. 244, ч. 1 ст. 248, 249, ч. 1 і 2 ст. 300, ч 1 ст. 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363, ч. 1 ст. 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Як визначено положеннями ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як встановлено з показань обвинуваченого, він перевозив гранати у автомобілі, який купив кілька років тому, але не перереєстрував на себе. Згідно наданого суду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль зареєстрований на ОСОБА_5 . За показаннями обвинуваченого, наразі автомобіль він перереєстрував на себе, документів про що суд не надано.

Як роз`яснено у абзаці 2 пункту 11 постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 3 "Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами" незаконне носіння холодної, вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв є умисними, вчиненими без передбаченого законом дозволу діями по їх переміщенню, транспортуванню особою безпосередньо при собі (в руках, одязі, сумці, спеціальному футлярі, транспортному засобі тощо).

У ч. 2 ст. 96-2 КК зазначено, що у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Разом з тим, ч. 9 ст. 100 КПК передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що неможливо застосувати спеціальну конфіскацію до автомобіля, який на час вичнення злочину був зареєстрований за третьою особою - ОСОБА_6 , а відтак вона була його власником, і доказів щодо якої про те, що вона знала чи могла знати про незаконне використання автомобіля, суду не надано.

Щодо застосування конфіскації грошової суми, як це передбачено вимогами ч. 2 ст. 96-2 КК України, суд виходить з того, що обставини, які є підставою для застосування спеціальної конфіскації підлягають доказуванню (п. 7 ч. 1 ст. 91 КПК України).

Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Суду надано висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи про вартість автомобіля.

Оскільки обвинувачений заперечує застосування спеціальної конфіскації у спосіб стягнення грошової суми, яка відповідає вартості автомобіля, посилаючись на відсутність коштів, обставини, які є підставою для її застосування, зокрема розмір грошової суми для конфіскації, підлягають доказуванню на загальних підставах.

Як слідує з висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи, експертом зазначені обмеження щодо достовірності висновку, одним з яких вказано достовірність наданої та отриманої експертом інформації.

На дослідження експерту було надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та як вбачається з висновку експертизи, також експерту при призначенні експертизи та формулюванні запитання слідчим надано інформацію про те, що автомобіль був у робочому стані, придатний для користування, мав незначні пошкодження лакофарбового покриття у вигляді незначних подряпин, які виникли в результаті експлуатації автомобіля. За час користування жодних змін у технічний стан не вносилося, автомобіль мав першопочатковий вигляд, як передбачено конструкцією, на спідометрі було 609 700 км.

Між тим, у своїх показаннях обвинувачений повідомив, що у автомобіля був незадовільний стан кузову, днище прогнило наскрізь. Означена інформація експерту надана при дослідженні не була.

Твердження обвинуваченого про технічний стан автомобіля не спростовані жодним з досліджених судом доказів.

Ураховуючи наведене, та оскільки обвинувачений вказує про технічний стан автомобіля відмінний від інформації про такий стан, що надана експерту на дослідження, у суду виникають обгрунтовані сумніви у достовірності і повноті наданої експерту інформації про об`єкт дослідження, який самим експертом натурно не досліджувався.

Беручи до уваги викладене, та зроблене експертом застереження про те, висновкок експертизи є достовірним за умови достовірності наданої інформації, суд вважає наданий висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи недостатнім доказом дійсної ринкової вартості саме того автомобіля, на якому обвинувачений перевозив гранати, а відтак і суми конфіскації, яка визначається за приписами ч. 2 ст. 96-2 КК України саме вартістю майна, у даному випадку знаряддя злочину, на відповідності критерію якому автомобіля наполягає прокурор, попри те, що з ухвали від 22.08.2024 слідує, що апеляційний суд вважає, що приєднанні до клопотання про арешт автомобіля докази не підтверджують, що автомобіль може бути речовим доказом - знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

За такого, наданими суду стороною обвинувачення доказами не доведено наявність передбачених законом підстав для застосування спеціальної конфіскації автомобіля чи конфіскації грошової суми саме в розмірі, визначеній висновоком судової транспортно-трасологічної екперизи.

З урахуванням того, що ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 12.08.2024 накладено арешт на майно, то ухвалюючи вирок у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт слід скасувати у зв`язку із припиненням потреби у його подальшому застосуванні.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експертів в розмірі 14766,96 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 14766 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят шість) гривень 96 копійок витрат на залучення експерта.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 12.08.2024 з: предмета, схожого на запал типу УЗРГМ, на зовнішній частині якого нанесено барвником чорного кольору маркування «125» та тавруванням «77УЗРГМ583»; предмета, схожого на корпус гранати РГН, із написом барвником чорного кольору на зовнішній поверхні «РГН 254-100-88»; предмета, схожого на корпус гранати Ф-1, із написом барвником чорного кольору на зовнішній поверхні «107-85-771»; слідів папілярних візерунків із поверхні предмета, схожого на корпус гранати Ф-1.

Речові докази:

- запал типу УЗРГМ, на зовнішній частині якого нанесено барвником чорного кольору маркування «125» та тавруванням «77УЗРГМ583»; корпус гранати РГН, із написом барвником чорного кольору на зовнішній поверхні «РГН 254-100-88»; корпус гранати Ф-1, із написом барвником чорного кольору на зовнішній поверхні «107-85-771», запалювально-димовий патрон, один демонтований патрон калібру 9 мм, одну гільзу від патрона калібру 9 мм, пристрій для куріння з двох пластикових пляшок та 2 наперстки з нашаруванням коричневого кольору знищити;

- сліди папілярних візерунків із поверхні предмета, схожого на корпус гранати Ф-1, - зберігати в матеріалах досудового розслідування, що перебувають у сторони обвинувачення;

- легковий автомобіль марки Mercedes-Benz С 200, р. н. НОМЕР_1 , номер рами НОМЕР_2 , - залишити ОСОБА_4 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1