Номер провадження: 11-сс/813/95/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2024 року про відмову у відкритті провадження за його скаргою на дії слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, у кримінальному провадженні №0000075,

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на дії слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, у кримінальному провадженні №0000075.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що ч.1 ст.303 КПК України, передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку, що зобов`язання слідчого виконати ухвалу іншого слідчого судді не входить до переліку дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування до слідчого судді.

Також слідчий суддя вказав, що зазначення в рішенні слідчого судді висновків щодо встановлення факту порушення слідчим вимог Конституції України не є предметом окремого судового контролю під час досудового розслідування, а висновки, які може зробити слідчий суддя за результатами судового розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність, передбачені ч.1 ст.303 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві виконати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 року у справі №947/21352/24.

Апелянт вказує про незаконність та необґрунтованість ухвали, безпідставність відмови слідчим суддею у відкритті провадження за його скаргою, не врахування норм ст.ст.55, 129-1 Конституції України.

Крім того, ОСОБА_6 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що ухвалу від 09.09.2024 постановлено слідчим суддею без його виклику та без його участі, копію тексту ухвали отримав 06.12.2024 року, після чого невідкладно подав апеляційну скаргу.

Прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що прокурор, будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, колегія суддів оцінює таку позицію прокурора, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, просив їх задовольнити; обговоривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до положень ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що оскаржену ухвалу про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 слідчим суддею постановлено 09.09.2024 року без виклику та без участі останнього.

У матеріалах судової справи наявний супровідний лист місцевого суду від 10.09.2024 за вих.34357 про направлення вказаної копії ухвали слідчого судді від 09.09.2024 року на поштову адресу ОСОБА_6 .

Разом з цим, в матеріалах справи відсутнє підтвердження, зокрема рекомендоване повідомлення, про вручення зазначених документів адресату.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_6 вказує, що копію оскарженої ухвали отримав 06.12.2024 року, на спростування вказаних доводів матеріали справи інформації не містять.

Більш того, згідно долученої до апеляційної скарги копії оскарженої ухвали слідчого судді, вбачається відмітка суду про дату засвідчення копії 06.12.2024 року, що підтверджує доводи ОСОБА_6 про отримання копії ухвали саме в означену дату.

11.12.2024 року ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження до апеляційного суду.

Таким чином, оскільки ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує ОСОБА_6 , то строк апеляційного оскарження для нього обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_6 отримав копію оскарженої ухвали слідчого судді 06.12.2024 року, а 11.12.2024 року подав апеляційну скаргу, за таких обставин клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є зайвим, оскільки апеляційну скаргу подано в строк.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , з посиланням на положення ст.303 КПК, апеляційний суд визнає обґрунтованим, з огляду на таке.

Зі скарги та матеріалів судового провадження вбачається, що за заявою ОСОБА_6 старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 були внесені відомості до ЄРДР та зареєстроване кримінальне провадження №0000075.

У подальшому, ОСОБА_6 неодноразово звертався до слідчого із клопотаннями про визнати його потерпілим та проведення його допиту, що не було виконано слідчим.

19.08.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси задоволено скаргу ОСОБА_6 , зобов`язано відповідальних посадових осіб Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві розглянути заяву ОСОБА_6 від 07.06.2024 року в рамках кримінального провадження №0000075, відповідно до вимог ст.220 КПК, з урахуванням ст.55 КПК (справа №947/21352/24, провадження №1-кс/947/9030/24) (а.п.12).

22.08.2024 року ОСОБА_6 подав до Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, заяву в якій просив виконати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 року, однак відповіді так і не отримав.

09.09.2024 року ОСОБА_6 звернувся в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК до слідчого судді зі скаргою на дії слідчого ОСОБА_7 , в якій просив зазначити в рішенні чи порушено посадовими особами Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві норми ст.ст. 129-1, 151-2 Конституції України щодо невиконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 року у справі №947/21352/24, а також зобов`язати вказаних посадових осіб виконати ухвалу слідчого судді від 19.08.2024 року.

Вказані обставини свідчать про те, що вимога скаржника про зазначення в ухвалі слідчим суддею чи порушено посадовими особами Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві норми ст.ст. 129-1, 151-2 Конституції України щодо невиконання ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 року у справі №947/21352/24, не ґрунтується на положеннях процесуального закону, а тому не входить до переліку рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені слідчому судді на стадії досудового розслідування в порядку ст.303 КПК.

Також слідчий суддя обґрунтовано врахував, що зазначення в ухвалі слідчого судді висновків щодо встановлення факту порушення слідчим вимог Конституції України не є предметом окремого судового контролю під час досудового розслідування, а висновки, які може зробити слідчий суддя за результатами судового розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність, передбачені ч.1 ст.303, ст.307 КПК.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта, що кримінальним процесуальним законом розрізняються поняття «дії» та «бездіяльність» посадових осіб, що не є тотожними поняттями.

З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає обґрунтованим рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на дії слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві у кримінальному провадженні №0000075.

Частиною 1 статті 303 КПК встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що оскаржити до слідчого судді дії/бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора можливо лише за наявності зв`язку між його обов`язком вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого така особа зобов`язана їх вчинити.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано та на законних підставах дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , тому не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали.

Керуючись вимогами ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на дії слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, у кримінальному провадженні №0000075 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4