Справа № 299/554/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: обвинувачена - ОСОБА_5 , адвокат - ОСОБА_6 , прокурор - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/344/21 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Виноградівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2021 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , непрацюючої, із середньо-спеціальною освітою, незаміжньої, не судимої,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Виноградівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2021 року ОСОБА_5 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому вона обвинувачується.

У позові ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, відмовлено.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що вона 03.12.2017 року близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із співмешканцем ОСОБА_10 , який тримав у руках кухонний ніж, вихопила у нього даний ніж, після чого, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, застосовуючи небезпечне для життя та здоров`я насильство, тримаючи кухонний ніж в правій руці, нанесла один удар вістрям ножа в напрямку справа наліво, дещо знизу вверх та спереду назад, в праву ділянку шиї ОСОБА_10 , спричинивши тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї на шкірних покривах правої бічної поверхні шиї в ділянці сонного трикутника в 8,5 см від серединної лінії, 3,7 см від мочки правого вуха та 9,5 см від верхнього краю правої ключиці з повним перетином правої зовнішньої сонної артерії, яке згідно висновку експерта від 02.01.2018 року № 169 є небезпечним для життя в момент його спричинення і за цією ознакою згідно пункту 2.1.3 п) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

За наведених обставин ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, вважає його незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить постановити новий вирок суду, яким визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК Українита призначити їй покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, обвинувачену та її захисника, які заперечили доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілої сторони, неявка якої, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: потерпіла сторона належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від них не надходило.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не дотримано.

Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України суд постановляє виправдувальний вирок, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку у таких випадках зазначається: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а також мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, виправдовуючи ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд першої інстанції зазначив, що у кримінальному провадженні сукупність досліджених доказів, які визнані судом недопустимими свідчить про те, що обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, наведені в обвинувальному акті, не доведені. Відтак, недоведеною є подія даного кримінального правопорушення.

Разом з тим, з такими висновками суду, не можна погодитися, з таких підстав.

Згідно журналу судового засідання встановлено, що судом із урахуванням того, що ОСОБА_5 свою вину за ч.2 ст.121 КК України не визнала, було встановлено загальний порядок дослідження доказів. З врахуванням такого порядку, прокурором було заявлено клопотання про допит ряду свідків, які були зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Однак, вказане клопотання судом було проігноровано. Крім цього, судом розглянуто кримінальне провадження за відсутності представника потерпілого ОСОБА_9 , яка заявила цивільний позов до обвинуваченої в розмірі 123409 грн., чим самим порушено її права та інтереси.

Крім того, судом першої інстанції досліджувались ряд доказів, наданих стороною обвинувачення, а саме: протокол огляду місця події від 03.12.2017 року (а.п.9-23, Т.1); протокол огляду місця події від 05.12.2017 року (а.п.29-38, Т.1); протокол огляду трупа від 04.12.2017 року (а.п.44-49, Т.1); протокол огляду місця події від 03.12.2017 року (а.п.50-52, Т.1); протокол освідування особи від 04.12.2017 року(а.п.114-116, Т.1); протокол освідування особи від 04.12.2017 року(а.п.118-119, Т.1); протокол освідування особи від 04.12.2017 року(а.п.122- 123, Т.1); висновок експерта №169 від 02.01.2018 року (а.п.131-138, Т.1); висновок експерта №402 від 27.12.2017 року (а.п. 143-144, Т.1); висновок експерта №4 від 10.01.2018 року (а.п. 158-162, Т.1); висновок експерта №20 від 18.01.2018 року (а.п. 179-183, Т.1); висновок експерта №769 від 29.12.2017 року (а.п. 191 -196, Т. 1); висновок експерта № 124 від 02.01.2018 року (а.п.225-230, Т. 1); протокол проведення слідчого експерименту від 04.12.2017 року (а.п.87-89, Т.2); висновок експерта №169 від 29.01.2018 року (а.п.32-33, Т.2).

При цьому, суд жодним чином не аналізує ці докази, а лише формально перелічує їх, ставить нумерацію на кожному доказі з 1 по 12 і відображає зміст кожного з них.

В подальшому, знову в оскаржуваному рішенні повторно перелічує ці докази і визнає їх недопустимими.

Так, судом визнано недопустимим протокол огляду місця події від 03.12.2017 з огляду на те, що вказаний огляд необхідно було проводити за правилами освідування. Однак, слід звернули увагу, шо при проведенні огляду ОСОБА_5 будь-які сліди з тіла обвинуваченої не відбирались, а слідчим лише було виявлено одяг останньої, на якому збереглись сліди вчинення злочину. Таким чином, вказана слідча дія проведена у відповідності до вимог КПКУкраїни.

Також судом з надуманих підстав визнано недопустимим протокол огляду місця події від 05.12.2017 про проведення огляду прозектури лікарні, під час якого вилучено одяг ОСОБА_12 . Вказаний доказ визнаний недопустимим з огляду на те, що його назва не відповідає дійсності. Однак, слід зазначити, що вказаний протокол складено з дотриманням ст.238 КПК України, а невірна назва протоколу не впливає на законність його здобуття.

Також судом визнано недопустимим протокол слідчого експерименту. Підставою стало те, що в ньому не викладено результати слідчого експерименту. Однак, слід звернути увагу суду на те, що його результати викладені та зафіксовані на відеозаписі, який був доданий до матеріалів провадження, про що було зазначено у протоколі.

Разом з цим, суд першої інстанції дав неправильну оцінку експертному судово-медичному висновку та необгрунтовано визнав його недопустимим доказом зважаючи на те, що в ньому експертом не вказано докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні.

Тут слід зазначити, що відповідно до вказаного висновку судово-медичної експертизи судово-медичним експертом проведено медичний огляд трупу потерпілого, під час якого виявлено відповідні тілесні ушкодження, і при цьому, стороною захисту не ставилось під сумнів допустимість цього експертного висновку як доказу, а відповідно до постанови Верховного суду у справі № 737/838/16-к від 11.05.2021 обвинувачення може не подавати докази на підтвердження допустимості та достовірності доказів, якщо захист не поставив їх під сумнів.

Крім цього, судом у вироку не зазначено на що впливає відсутність описаних в дослідженні методів, застосованих експертом, як і не вирішено питання про виклик самого експерта в судове засідання, якщо вже і були якісь сумніви у суда в проведенні самої експертизи.

Варто наголосити і на тому, що вказане кримінальне провадження уже було предметом перегляду його в суді апеляційної інстанції.

Так, вироком Виноградівського районного суду від 14.01.2019 ОСОБА_11 була засуджена за ч.1 ст.119 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання, передбаченим ст.75 КК України на 2 роки.

Вказаний вирок суду ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.03.2020 був скасований за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченої з направленням матеріалів кримінального провадження.

Підставою для скасування судового рішення стало неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме перекваліфікація дій обвинуваченої з ч.2 ст.121 КК України на ст.119 КК України, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягало в поверхневому дослідженні доказів.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вказував, що при новому розгляді провадження необхідно перевірити всі доводи, наведені в апеляційних скаргах прокурора, обвинуваченої та її захисника. Співвставити ці доводи з наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку, відповідно до вимог ст.370 КПК України. Також з`ясувати позицію потерпілої щоб не допустити порушення її прав.

Разом з тим, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, які колегія суддів не може виправити, використовуючи свої повноваження, відповідно до ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Зважаючи, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, суд першої інстанції при новому розгляді справи має належним чином проаналізувати кожний доказ (як зазначалося вище) з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, надавши оцінку при цьому кожному суттєвому доводу сторін кримінального провадження та відобразивши це в мотивувальній частині прийнятого судового рішення.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, з урахуванням положень, передбачених ст. 17,23,94,95 КПК України, з дотриманням прав учасників процесу, ретельно перевірити доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, і в залежності від здобутого постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Виноградівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 травня 2021 року відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції у іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді