КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1681/25
Провадження № 1-кс/552/520/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

встановив:

До слідчого судді Київського районного суду м. Полтави 04.03.2025 звернулася старший слідчий СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_3 , з клопотанням, погодженим прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 28.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому просить накласти арешт на виявлену та вилучену під час огляду 03.03.2025 за адресою м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 30, банківську картку «Полтава Банку» № НОМЕР_1 яку добровільно видав ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що СВ відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 28.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Із матеріалів поданого клопотання встановлено, що відомості до ЄРДР внесено на підставі заяви ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 27.02.2025 до ЧЧ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про те що, 27.02.2025 за адресою АДРЕСА_1 , невідомий чоловік таємно, шляхом вільного доступу з барсетки скоїв крадіжку коштів заявника в сумі 27000 грн, та банківську картку з якої в подальшому були зняти кошти в сумі 12000 грн, в наслідок чого останньому було завдано матеріального збитку, на суму 39000 грн (ЄО № 4292 від 27.02.25) (а.с. 3).

Досудовим розслідуванням 03.03.2025 встановлено місцезнаходження викраденої картки потерпілого ОСОБА_6 , у подальшому у ході проведення огляду було виявлено та вилучено банківську картку «Полтава Банку» № НОМЕР_1 , яку добровільно видав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.03.2025 зазначена банківська картка постановою старшого слідчого ОСОБА_3 визнана речовим доказом.

Оскільки вищевказана банківська картка має значення речового доказу по кримінальному провадженню, з метою збереження речових доказів, старша слідча просить накласти арешт на вилучене майно.

Старша слідча ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення клопотання про арешт майна.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 5 статті 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з частиною 1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У поданому до суду старшою слідчою ОСОБА_3 клопотанні доведено наявність достатніх підстав вважати, що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000237 від 28.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З витягу ЄРДР від 28.02.2025 (а.с. 3), рапорту (а.с. 4), протоколу огляду від 27.02.2025 (а.с. 5), протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.02.2025 (а.с. 6), протоколу допиту потерпілого від 01.03.2025 (а.с. 7), протоколу огляду від 03.03.2025 (а.с. 8), постанови про визнання речовими доказами від 03.03.2025 (а.с. 9) вбачається, що невідомий чоловік таємно, шляхом вільного доступу з борсетки скоїв крадіжку коштів ОСОБА_6 в сумі 27000 грн, та банківську картку з якої в подальшому були зняти кошти в сумі 12000 грн, в наслідок чого останньому було завдано матеріального збитку, на суму 39000 грн, 03.03.2025 у ході проведення огляду було виявлено та вилучено банківську картку ОСОБА_6 «Полтава Банку» № НОМЕР_1 , яку добровільно видав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 03.03.2025 банківську картку «Полтава Банку» № НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000237 від 28.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 9).

Отже, банківська картка «Полтава Банку» № НОМЕР_1 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог частини 1 статті 173 КПК України слідча в своєму клопотанні довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України.

Як вбачається з клопотання старшого слідчого, накладення арешту на банківську картку «Полтава Банку» № НОМЕР_1 вона вважає необхідною мірою для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вказаного кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, з необхідністю проведення слідчих дій.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки, сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до статті 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України,

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на виявлену та вилучену під час огляду 03.03.2025 за адресою м. Полтава, вул. Решетилівська, буд. 30, банківську картку «Полтава Банку» № НОМЕР_1 , яку добровільно видав ОСОБА_5 .

Місцем зберігання вказаного речового доказу визначити при матеріалах кримінального провадження № 0000237 від 28.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до вирішення питання по суті.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Полтавського апеляційного суду з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1