УХВАЛА

Справа № 569/13494/23

1-кс/569/8962/24

04 грудня 2024 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м, реєстраційний номер 101 та позбавити останнього та будь яких осіб, які мають відношення до вказаного майна можливості відчужити, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

В обґрунтування клопотання вказав, що група осіб, діючи за попередньою змовою, здійснюють на території м. Рівне та Рівненської області виготовлення та збут психотропної речовини метамфетамін, обіг якого обмежено.

25.09.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

26.09.2024 затриманому повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 311 КК України. 27.09.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» до 12 год 00 хв 23.11.2024, із визначенням застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень, яку сплачено 30.09.2024 та його звільнено з-під варти.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, а іншого більш м`якого покарання не передбачено.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Встановлено, що, станом на 05.09.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у своїй власності мав:

квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м, реєстраційний номер 101.

Вказана інформація підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

30.09.2024 Ухвалою Рівненського міського суду № 569/13494/23 1-кс/569/6850/24 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м, реєстраційний номер 101, власником якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15.10.2024 вказану Ухвалу скеровано до Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради - для виконання, та отримано відмову у накладенні арешту на майно ОСОБА_5 , а саме на вказану квартиру, оскільки право власності на таку квартиру зареєстровано за новим правонабувачем.

Далі встановлено, що 08.10.2024, відповідно до договору Дарування № 1535, право власності на картиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м, реєстраційний номер 101 - набула ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 - матір ОСОБА_5 .

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи, що його протиправну діяльність викрито та повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 і ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна як виду покарання - з метою уникнення накладення арешту на квартиру та її можливої конфіскації, - 08.10.2024 за договором дарування - перереєстрував квартиру АДРЕСА_1 на свою матір.

Таким чином є достатні підстави вважати, що відносно квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м, реєстраційний номер 101 - судом може бути застосована спеціальна конфіскація та/або конфіскація майна як виду покарання, відповідно до санкції статті Кримінального кодексу України, передбаченої ч. 2 ст. 307.

Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ст. 170 КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 7 ст.170 КПК України, арешт майна може передбачати заборону користуватись та розпоряджатись арештованим майном. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном застосовуються у випадках, коли їх незастосування може привести до зникнення, втрати, пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Як убачається із п.7 ч.2 ст.131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Враховуючи, те що слідчим доведено, що з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання та спеціальної конфіскації за таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 174, 175 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,5 кв.м, реєстраційний номер 101 та позбавити останнього та будь яких осіб, які мають відношення до вказаного майна можливості відчужити, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_7