Справа №295/675/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівське, Чабулинського району, Кемерівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, дітей на маючого, раніше судимого,

у кримінальному провадженні №0003350 від 23.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів.

У клопотанні вказано, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №290 від 16.10.2024 ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця стрілецького спеціалізованого відділення стрілецького спеціалізованого взводу стрілецької спеціалізованої роти.

Наказом командира військової частина НОМЕР_1 №299 від 25.10.2024 ОСОБА_5 вважається таким, що вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_2 для проходження базової загальновійськової підготовки, інтенсивного курсу підготовки та фахової підготовки за стрілецькими спеціальностями.

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_2 №308 від 28.10.2024 ОСОБА_5 вважається таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків у відрядження з метою проходження базової загальної військової підготовки у складі зведеного батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №339 від 28.11.2024 ОСОБА_5 вважається таким, що самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 .

Так, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття, розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Однак, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за контрактом, перебуваючи на посаді курсанта 2 навчальної роти зведеного батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200, 256 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 27.11.2024 о 14 год. 30 хв. самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокувалась у АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 14.01.2025 року, коли був затриманий слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Своїми умисними діями, вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: матеріалами службового розслідування; наказом командира про самовільне залишення частини військовослужбовцем; протоколами допитів свідків та іншими матеріалами в їх сукупності.

У клопотанні слідчий послався на ризики, передбачені пунктами п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий вказав, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, в тому числі переховується на теперішній час. Вказане підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, підозрюваний ОСОБА_5 , у разі застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою дозволить йому вчинити інше кримінальне правопорушення, чим підтверджується ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання,пояснив, що має бажання продовжити службуу ЗСУ, покинув частину бо так слалися життєві обставини.

Захисник також заперечувала проти задоволення клопотання пояснила, що ризики стороною обвинувачення необгрунтовані та не підтверджені, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому перебуває кримінальне провадження №0003350 від 23.12.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 14.01.2025 о 15:02 год., ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.01.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення ч. 5 ст. 407 КК України відносяться до категорії тяжких.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою та п`ятою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Поняття «обґрунтована підозра» визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Окрім цього, військовослужбовці, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України», зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених їм за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки.

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройний сил України», військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме у виді тримання під вартою .

Оцінивши докази долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що в сукупності такі документи вказують на те, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою.

Згідно статті 178 КПК України слідчим суддею враховано, що ОСОБА_5 повнолітній, військовослужбовець за контрактом, раніше судимий, на утриманні малолітню дититну та хворих батьків не маючий, міцних соціальних зв`язків також не має, має процесуальний статус підозрюваного у кримінальному провадженні щодо тяжкого злочину, перебував у розшуку, тому ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено та підтверджено належними доказами.

Щодо посилання сторони захисту на недоведеність прокурором та слідчим ризиків у даному кримінальному провадженні слід зазначити, що ризиком, у контексті кримінального провадження, є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

Слідчий суддя вважає, що доводи сторони захисту про відсутність ризиків у даному кримінальному спростовані долученими до матеріалів даного клопотання доказами.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя визначає розмір застави у розмір 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 60 560 гривень. Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а тому задовольняє подане клопотання.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 194, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, а саме: до 15 год. 02 хв. 13.03.2025 року.

Визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., яку має право внести підозрюваний або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Богунського районного суду міста Житомира (м. Житомира одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області, код 26278626, розрахунковий рахунок UA0000277, банк ДКС м. Київ).

У разі внесення застави на підозрюваного покладаються такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Встановити строк дії ухвалив частині тримання під вартою до 13.03.2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Оголошення повного тексту ухвали 20.01.2025 о 15-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1