Дата документу 09.04.2025 Справа № 333/6976/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/6976/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/389/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 - в режимі відеоконференції,

розглянула 09 квітня 2025 року у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 про відвід суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2024 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 368 КК України, та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 14 ч.3 ст. 368 КК України.

До початку апеляційного розгляду захисником-адвокатом ОСОБА_8 подано клопотання про відвід суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що раніше 17 квітня 2023 року зазначені судді у складі колегії суддів переглядали попередній вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя щодо ОСОБА_7 , яким останній був визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.189, ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України, та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень.

17 квітня 2023 року колегія суддів, відповідно до ухвали, висловлювала свою думку та надавала оцінку доказам.

За змістом поданого клопотання, захисник зауважує, що суддя ОСОБА_4 та суддя ОСОБА_2 вже висловились відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , з урахуванням чого їх має бути відведено, оскільки згідно з вимогами ст.75 КПК України, участь судді у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, є недопустимою та не сприятиме сприйняттю суду як неупередженого.

Заслухавши захисника адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали вищевказане клопотання про відвід суддів ОСОБА_4 , Дадашевої ; прокурора, який вважав, що вказане клопотання підлягає задоволенню; представника потерпілого, який не заперечував проти задоволення заявленого відводу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить таких висновків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 раніше брали участь у цьому кримінальному провадженні та за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілого переглядали попередній вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 , яким останній визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.14, ч.3 ст.368 КК України, та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінальних правопорушень.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2023 року зазначений вирок суду першої інстанції скасовано та призначено новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

В зазначеній ухвалі серед іншого зазначено, що відповідно до мотивувальної частини вироку суд першої інстанції під час судового розгляду дійшов до висновку, що письмові докази, а саме матеріали НСРД, є недопустимими доказами, оскільки не підтверджено повноважень прокурора ОСОБА_12 , та працівник оперативного підрозділу ОСОБА_13 не входив до складу слідчої групи. Матеріали НСРД не містять даних про технічні засоби. Під час досудового розслідування порушено вимоги ч. 1 ст.104, ч.1 ст.252 КПК України.

Колегія суддів, до складу якої входили судді ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , дійшла висновку, що, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції передчасно поставив під сумнів законність постанови прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 від 28 серпня 2020 року та доручення від 28 серпня 2020 року, яке виконував оперативний працівник ОСОБА_14 в цьому кримінальному провадженні, оскільки сторона обвинувачення не надала повноваження прокурора ОСОБА_12 .

Проаналізувавши чинне кримінальне процесуальне законодавство, колегія суддів зазначила, що за правовим змістом постанова прокурора про визначення групи прокурорів не є доказом в розумінні КПК України, а є лише документом, який відповідає на організаційні питання, пов`язані з проведенням досудового розслідування. Така постанова не містить інформації винуватості або невинуватості обвинуваченого в провадженні.

Також, колегія суддів наголосила, що якщо сторони під час судового засідання не оспорювали питання законності отриманих доказів, зокрема матеріалів НСРД з таких підстав, прокурор не зобов`язаний в імперативному порядку надавати такий документ, оскільки він не містить інформації про винуватість чи невинуватість особи.

Колегія суддів зауважила, що суд свій висновок про відсутність повноважень прокурора ОСОБА_12 в кримінальному провадження обґрунтував на припущеннях, а також вказала в ухвалі про те, що прокурором в суді апеляційної інстанції було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи документів, зокрема постанови про визначення групи прокурорів від 21 серпня 2020 року та роздруківку з ЄРДР «Рух кримінального провадження».

Таке клопотання було задоволено колегією суддів та встановлено, що долучені до провадження матеріали підтверджують те, що прокурор ОСОБА_12 був призначений старшим групи та мав повноваження під час досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що визнання доказів недопустимими через те, що в матеріалах справи відсутні відповідні постанови про організацію досудового розслідування, є передчасним та є таким, що свідчить про неповноту судового розгляду (ст.410 КПК України).

Висловилась колегія суддів в зазначеній ухвалі і з інших питань, порушених в апеляційних скаргах.

За наслідками нового розгляду суд знову ухвалив виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , який наразі оскаржується стороною обвинувачення, та в якому серед іншого суд зазначив, що прокурор не надав до суду жодного доказу, що суб`єкт органу досудового розслідування прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 включений до складу слідчої групи (має відношення до кримінального провадження), та у якого є право виносити постанову від 28 серпня 2020 року на надавати доручення від 28 серпня 2020 року, яке виконував оперативний працівник ОСОБА_13 ..

З вироку суду убачається, що суд не прийняв на підтвердження повноважень прокурора надану прокурором при попередньому апеляційному розгляді копію постанови про визначення групи прокурорів від 21 серпня 2020 року, згідно з якою прокурор ОСОБА_12 включений до групи прокурорів у цьому провадженні, та дійшов висновку, що в матеріалах кримінального провадження відсутні документи, якими визначено повноваження прокурора ОСОБА_12 , який здійснює повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, що, як вказано у вироку, ставить під сумнів легітимність процесуальних дій прокурора та допустимість отриманих під час досудового розслідування доказів.

Наразі цей вирок оскаржується прокурором та представником потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор серед іншого не погоджується з вищевикладеними висновками суду першої інстанції.

В свою чергу, на думку колегії суддів, те, що судді ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у вищевказаній ухвалі від 17 квітня 2023 року серед іншого вказали, що долучені до провадження матеріали підтверджують те, що прокурор ОСОБА_12 був призначений старшим групи та мав повноваження під час досудового розслідування, тому визнання доказів недопустимими через те, що в матеріалах справи відсутні відповідні постанови, є передчасним, може викликати у стороннього спостерігача та учасників кримінального провадження сумнів в неупередженості вказаних суддів при розгляді апеляційних скарг сторони обвинувачення.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Враховуючи зазначене, та з огляду на положення п.4 ч.1 ст.75 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 про відвід суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

задовольнити клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 про відвід суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2024 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 368 КК України, та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.1 ст. 14 ч. 3 ст. 368 КК України.

Матеріали кримінального провадження передати до канцелярії суду для визначення відповідно до положень ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу іншого судді-доповідача та судді до складу колегії.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4