Провадження № 1-кс/522/1535/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у кримінальному провадженні за №0000123 від 10.07.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Так, з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України постановлено введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Російською Федерацією 21.03.2014 в порушення міжнародних договорів, окуповано Автономну Республіку Крим, що затверджено федеральним конституційним законом РФ "Про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим та утворені в складі Російської Федерації нових суб`єкті Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

Із цього приводу ухвалено низку актів міжнародних інституцій, зокрема: Резолюції ГА ООН від 27 березня 2014 про територіальну цілісність України та від 19 грудня 2016 про стан прав людини в АР Крим і Севастополі, постанову Парламентської асамблеї Ради Європи «Про недавні події в Україні» від 9 квітня 2014, резолюцію Європейського парламенту від 17 квітня 2014 щодо російського тиску на країни Східного партнерства, постанову Парламентської асамблеї ОБСЄ «Про продовження чітких, важких і хибних порушень зобов`язань ОБСЄ та міжнародних норм з боку Російської Федерації» від 8 липня 2015, резолюцію Парламентської асамблеї Ради Європи «Про гуманітарний стан українських біженців та переміщених осіб» (2015), доповідь Міжнародного кримінального суду від 14 листопада 2016. У зазначених документах послідовно підтверджено суверенітет і територіальну цілісність України, а також вказано, що референдум щодо статусу Криму не був санкціонований Україною, а отже, його результати не мають юридичної сили; закликано всі держави не визнавати будь-яких змін щодо статусу АР Крим і Севастополя; засуджено тимчасову окупацію території України і підтверджено невизнання анексії Криму; РФ визнано державою-окупантом, анексію українського півострова протиправною згідно з міжнародним правом, статус Криму - територія під російською окупацією, ситуацію на території Криму та Севастополя - міжнародним збройним конфліктом між РФ та Україною, твердження РФ про право використовувати всі засоби для захисту російських меншин у третіх країнах таким, що не відповідає міжнародному праву і суперечить основоположним принципам міжнародної поведінки у 21 столітті. Засуджено й одностороннє та невиправдане порушення РФ суверенітету і територіальної цілісності України, а також відмову РФ поважати Гельсинські принципи суверенітету, цілісності, непорушності всесвітньо визнаних кордонів і заборони застосування та загрози застосування сили відносно держав-учасниць ОБСЄ.

Також встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи з 2017 року єдино особовим засновником (з долею у 100%) ТОВ «СП им. Димитрова» (далі Товариство), будучи обізнаним про факт агресії РФ проти України, на початку 2023 року (більш точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені) вступив у злочинну змову із громадянином України ОСОБА_7 , який є директором ТОВ «СП им. Димитрова» та іншими невстановленими особами, направлену на пособництво державі-агресору Російській Федерації, шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора та її збройним формуванням.

13.04.2007 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб Російської Федерації зроблено запис про створення юридичної особи общества с ограниченной ответственностью «Сельскохозяйственное предприятие имени Димитрова», з присвоєнням реєстраційного номеру - 480, зареєстроване, юридична адреса: РФ, Калужська область, Мещовський район, залізнична станція Кудринська, вул. Сонячна, 2, ціллю якого згідно статуту є одержання прибутку. Засновники в свою чергу, серед іншого мають право: приймати участь в керуванні справами Товариства; отримувати інформацію про діяльність Товариства та ознайомлюватись з його бухгалтерськими книгами; приймати участь в розподілі прибутку; продати або здійснити відчуження іншим шляхом своєї долі або частини долі в статутному капіталі Товариства; вийти з Товариства; створення виконавчих органів та їх дострокове припинення, тощо. Директора Товариства звітує Загальним зборам учасників Товариства та має право зокрема: організовує ведення бухгалтерського обліку, звітності та документообігу, видає накази про призначення на посади працівників Товариства, про їх переведення та звільнення, без довіреності діє від імені Товариства, в тому числі представляє його інтереси та укладає угоди, здійснює інші повноваження, тощо. Основним видом діяльності ООО «СП им. Димитрова» є: виробництво, перероблення та реалізація сільськогосподарської продукції у РФ відповідно до діючого законодавства останньої.

ОСОБА_5 будучи засновником ТОВ «СП им. Димитрова» та який відповідно до статуту приймає рішення щодо встановлення основних напрямків діяльності підприємства, затвердження річних звітів та річних бухгалтерських балансів, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання у вигляді завдання шкоди Україні, діючи за попередньою змовою з директором Товариства ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, узгодив при невстановлених обставинах (дата, час, спосіб та місце досудовим розслідуванням не встановлені) передачу матеріальних ресурсів представнику держави-агресора та її збройним формуванням.

ОСОБА_7 , знаходячись за адресою Товариства, а саме: РФ, Калужська область, Мещовський район, залізнична станція Кудринська, вул. Сонячна, 2, 23.01.2023 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), діючи за попередньою змовою із засновником ТОВ «СП им. Димитрова» ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, маючи умисел на завдання шкоди Україні, будучи обізнаним щодо збройної агресії РФ проти України, видав Наказ №14 від 23.01.2023 щодо виплати матеріальної допомоги учасникам спеціальної військової операції.

О 16 год. 48 хв. 23.01.2023 на виконання Наказу №14 з розрахункового рахунку підконтрольного ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ТОВ «СП им. Димитрова» здійснено переведення матеріальної допомоги у вигляді 100 тисяч російських рублів на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 (ПАТ «СБЄРБАНК» м. Калуга РФ) представника оперативного штабу допомоги військовослужбовцям РФ, які приймають участь у збройній військовій агресії проти України, таким чином ОСОБА_5 здійснив дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами.

26.02.2025 о 10 год. 13 хв. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Громадянину України ОСОБА_5 26.02.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Від дачі показань підозрюваний ОСОБА_5 відмовився.

Підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- листами ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області;

- протоколом про проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- протоколом огляду інтернет мережі;

- протоколом обшуку від 26.02.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років позбавлення волі, що, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підставою для застосування до ОСОБА_5 зазначеного запобіжного заходу орган досудового розслідування вважає наявність передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний при обранні йому іншого запобіжного заходу може здійснити наступні дії:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду в силу тяжкості вчиненого злочину, а також часткової не контрольованості державних кордонів України у зв`язку з бойовими діями;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, тощо. Під час досудового слідства ще не встановлені та не допитані всі свідки та причетні особи, з якими контактував ОСОБА_5 під час вчинення ним злочину, а тому існує зазначений ризик;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може продовжити надавати невстановленим особам будь-яку інформацію;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, що свідчить про його антисоціальну поведінку, останній може продовжити свою злочинну діяльність та тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.

Таким чином, зазначені обставини, відповідно до ст. 177 КПК України є підставою для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з обставин викладених в ньому.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, зазначили що підозра не обґрунтована, ризики відсутні, та просили відмовити в задоволенні клопотання.

Розглянувши клопотання, заслухав думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1ст. 111-2 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_5 підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно практики ЄСПЛ, «для обґрунтованої підозри у значенні пп. с п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюються однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що під час судового засідання доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, підозру в якому йому висунуто.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому остання підозрюється.

Крім того, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке за результатами розгляду справи у суді йому може бути призначено покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, тому він може мати намір уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя враховує ту обставину що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя враховує підвищену суспільну небезпеку злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , яка полягає в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення під час воєнного стану в умовах агресії російської федерації та зазначені дії можуть завдати шкоди життю (здоров`ю) військовослужбовців, обороноздатності держави перешкодити законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 суд враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також те, що останній позитивно характеризується та визнає свою провину.

Прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, які свідчать, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Керуючись ст. ст. 131, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.04.2025 року включно.

Розмір застави не визначати.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 26.02.2025 року з моменту фактичного затримання особи та припиняє свою дію 26.04.2025 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: