Справа № 282/140/25
Провадження № 1-кс/282/34/25
У Х В А Л А

про повернення заяви

04 лютого 2025 рокуселище Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області, із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КПК України, слідчим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 . Просив, вирішити питання про винесення окремої ухвали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КПК України, слідчим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 , яку разом із доданими ним документами, надіслати до Територіального управління Державного бюро розслідувань (м.Хмельницький) для внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування стосовно вищевказаних осіб.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку.

У частинах 1, 2 статті 55 Конституції України, проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За змістом ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Так, згідно з ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той час, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим слідчий суддя, вирішуючи питання про право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду скарги по суті.

Главою 26 КПК України, визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст.303 КПК України, передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною статтею, перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Слід вказати, що бездіяльність слідчого чи прокурора, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_2 в поданій заяві не оскаржує рішення слідчого, прокурора, як то передбачено п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а просить слідчого суддю винести окрему ухвалу про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КПК України, слідчим ОСОБА_3 та прокурором ОСОБА_4 , яку разом із доданими ним документами, надіслати до Територіального управління Державного бюро розслідувань (м.Хмельницький) для внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування стосовно вищевказаних осіб, слідчий суддя вважає, що в даному випадку необхідно повернути дану заяву ОСОБА_2 , оскільки вона не підлягає розгляду у Любарському районному суді Житомирської області, а підлягає розгляду за місцем знаходження Територіального управління Державного бюро розслідувань, за умови дотримання вимог КПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України, слідчий суддя повертає скаргу (заяву), якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу заявника, що чинним КПК України, не передбачено ухвалення окремих ухвал.

Керуючись ст.ст.303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 - повернути останньому.

Повернення скарги (заяви) не позбавляє особи, яка її подала, права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення заяви невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1