Справа № 192/2930/24
Провадження № 1-в/192/607/24
Ухвала

Іменем України

21 листопада 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

14.09.2021 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

20.12.2021 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Був засуджений 14.09.2021 Красноармійським міськрайсудом Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 19.10.2021.

20.12.2021 засуджений Красноармійським міськрайсудом Донецької області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Красноармійського міськрайсуду від 14.09.2021 більш суворим за даним вироком остаточно до відбуття призначено 6 років позбавлення волі. Зараховано покарання відбуте за вироком Красноармійського міськрайсуду від 14.09.2021 з 22.04.2020 до 19.12.2021. Вирок набрав законної сили 25.01.2022 року.

Початок строку: 20.12.2021, кінець строку: 22.04.2026.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому проситьна підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Красноармійського міського суду Донецької області від 14.09.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України, у зв?язку з усуненням караності діяння.

Прокурор посилається на те, що згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Красноармійського міського суду Донецької області від 20.12.2021 та Красноармійського міського суду Донецької області від 14.09.2021.

Відповідно до вироку Красноармійського міського суду Донецької області від 14.09.2021 ОСОБА_4 скоїв діяння за ч. 2 ст. 185 КК України, згідно якого він 03.04.2020 викрав майно на суму 1162,66 грн, що становить у 2022 році менше ніж 2 НМДГ, тобто дане діяння підпадає під дію положень ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 14.09.2021 ОСОБА_4 був засуджений Красноармійським міськрайсудом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених судом покарань, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Згідно з вироком ОСОБА_4 03 квітня 2020 року вчинив крадіжку майна на загальну суму 1162,66 грн.

20.12.2021 ОСОБА_4 засуджений Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 2102 гривня, отже сума податкової пільги складає 1051 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 2102 грн (1051 грн х 2).

Тобто, вартість викраденого ОСОБА_4 майна 03.04.2020 на суму 1162,66 грн, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.09.2021 засуджений за діяння, караність якого законом усунена, а за крадіжку 03.04.2020 майна на суму 1162,66 грн, тобто суму, яка не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що подання начальника установи виконання покарань потрібно задовольнити та звільнити засудженого від покарання, призначеного цим вироком за вказане кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 вересня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом крадіжки майна 03 квітня 2020 року на суму 1162,66 грн, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1