справа № 361/3415/24
провадження № 1-кп/361/891/24
ВИРОК

Іменем України

11 лютого 2025 р. м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000537 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Нетішин, Хмельницької області, освіта середня, працюючий монтажником секційних воріт та автоматики МПП «Сигма-Буд», офіційно не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства по відношенню до особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, а саме колишньої співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на підґрунті конфліктних сімейних відносин, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно проживав в одному помешканні та раніше був пов`язаний спільним побутом, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

А саме, ОСОБА_4 систематично, умисно, на підґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, вчиняв по відношенню до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликавши у ОСОБА_5 зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженні гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її активному соціальному функціонуванню як особистості.

Так, 23.10.2023 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 за адресою проживання колишньої співмешканки ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. 17.11.2023 постановою у справі № 361/10220/23 Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

11.11.2023 о 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , повторно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої співмешканки, а саме: висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та розбив скло вікна. 17.11.2023 постановою у справі № 361/10223/23 Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

10.01.2024 близько 23 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , а саме: погрожував фізичною розправою та висловлювався в її сторону нецензурною лайкою. 22.01.2024 постановою у справі № 361/512/24 Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з цим, будучи особою, неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на подальше систематичне вчинення домашнього насильства, на ґрунті конфліктних побутових сімейних відносин, продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , яке виразилось у психологічному насильстві та вчиненні наступних дій.

12.02.2024 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , продовжив вчиняти домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї колишньої співмешканки ОСОБА_5 , з якою спільно проживав в одному помешканні, у ході якого погрожував ОСОБА_5 фізичною розправою, таким чином психотравмуючи свою колишню співмешканку ОСОБА_5 і погіршуючи її соціальне функціонування та якість життя.

Вказані дії з боку ОСОБА_4 призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 , а саме змін в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань, образливості, приниженні гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілої як особистості, що підтверджується висновком експерта № 155 від 28.02.2024 за результатами проведення судово-психіатричної експертизи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що дійсно вчиняв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 за обставин, зазначених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, прохав суд суворо не карати, запевнив суд, що в подальшому не допускатиме вчинення будь-якого насильства по відношенню до потерпілої.

Належним чином викликана в судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не прибула, направила до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд кримінального провадження без її участі, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. Суд не бачить перешкод до проведення судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілої з огляду на положення ст. 325 КПК України.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються.

Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, прокурор на наявність таких обставин не посилалась.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції статті 126-1 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно працює в ТОВ «Сигма-Буд», за місцем роботи характеризується позитивно, має на утримані двох неповнолітніх дітей.

Таким чином, призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочини, відповідно до ст. 12 КК України. З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, думки потерпілої, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, з цього приводу, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на два роки, за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Разом з тим, враховуючи фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого.

Враховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Зважаючи на позицію потерпілої, кількість випадків домашнього насильства, суд вважає за доцільне на підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Речові докази відсутні.

Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 76 КК України в період випробувального терміну покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід у вигляді направлення його для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяця.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1