Справа № 358/627/18 Провадження № 1-кс/358/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 року м. Богуслав

Слідчий суддя Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника- адвоката ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Богуславського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_5 від 16.08.2019 про закриття кримінального провадження № 0000182 від 25.04.2018,-

В С Т А Н О В И В:

11.02.2020 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Богуславського районного суду Київської області із даною скаргою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2020, головуючим суддею у справі визначено суддю ОСОБА_6 . Останнім справа по суті не розглянута.

25.06.2024 по справі на підставі розпорядження № 123 керівника апарату суду здійснений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 рішенням ВРП від 18.06.2024 на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

25.06.2024 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування доводів та вимог скарги представник потерпілого зазначає, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження було прийнято передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного відносно потерпілого кримінального правопорушення.

На підставі вищенаведеного, просить скасувати оскаржувану постанову.

Про факт закриття кримінального провадження потерпілій стало відомо лише 02.02.2020, тому просить поновити строк на подання скарги, оскільки він пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні скаржник доводи скарги підтримав, просив скаргу задовольнити.

В судове засідання слідчий не з`явився, дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Слідчому судді для огляду надані матеріали кримінального провадження № 0000182.

Вислухав скаржника, вивчив скаргу з додатками, дослідив матеріали кримінального провадження № 0000182, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Скаржник 11.02.2020 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 16.08.2019 року, тобто з порушенням 10-ти денного строку з дня її винесення. В обгрунтування причини порушення строку зазначає, що потерпілій стало відомо про винесення слідчим оскаржуваної постанови 02.02.2020 після отримання витягу з ЄРДР, тому вважає що строк на оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 нового КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд слідчого судді, суду. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом, прокурором, слідчим суддею, судом проміжку часу.

Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку заявляється учасником кримінального провадження у письмовій формі та повинно містити наведення обставин, які унеможливили вчинення процесуальної дії у встановлений законом, прокурором, слідчим суддею, судом процесуальний строк.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови та розглянути доводи скаржника по суті.

Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, пунктом 3 ч.1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Правова природа даного виду оскарження процесуального рішення слідчого (детектива) та прокурора, в порядку п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Статтею 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Судовим розглядом встановлено, що СВ Богуславського ВП здійснювалось досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження № 0000182 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за заявами ОСОБА_4 від 25.04.2018 та від 18.03.2019 про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

16.08.2019 слідчий ОСОБА_5 виніс постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України.

Наведене процесуальне рішення від 16.08.2019 про закриття кримінального провадження є предметом оскарження в даному провадженні.

Відповідно до положень Глави 24 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Тобто наведені положення застосовуються у тому випадку, коли на підставі доказів об`єктивно встановлена відсутність хоча б однієї ознаки складу злочину.

Як слідує з оскаржуваної постанови від 16.08.2019 року, слідчий прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з висновками слідчого з огляду на наступне.

Як встановлено слідчим суддею під час вивчення матеріалів вказаного кримінального провадження: 25.04.2018 проведено судово-медичне обстеження ОСОБА_4 за фактом отримання нею 24.04.2018 тілесних ушкоджень та було виявлено наявність у потерпілої легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком експертного дослідження № 41 від 25.04.2018; 02.05.2018 допитана потерпіла ОСОБА_4 за подією нанесення їй ОСОБА_9 тілесних ушкоджень 24.04.2018; 02.05.2018 допитана свідок ОСОБА_10 та 03.05.2018 була допитана свідок ОСОБА_11 ; 02.05.2018 допитаний свідок ОСОБА_12 ; 03.05.2018 допитаний свідок ОСОБА_8 ; 02.05.2018 допитаний свідок ОСОБА_13 ; 02.05.2018 допитана свідок ОСОБА_14 ; 25.04.2019 допитаний свідок ОСОБА_15 .

Дослідив матеріали закритого кримінального провадження № 0000182, слідчий суддя вважає, що слідчим СВ Богуславського ВП проведено всі слідчі дії, які є необхідними для встановлення обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні та підлягають доказуванню.

Слідчий суддя погоджується з висновком слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно п.2 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру(ч.4 ст. 284 КПК України).

Поряд з цим, ч.2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, чітко визначено наявність саме у прокурора або слідчого компетенції та повноважень на самостійне прийняття рішення про закриття кримінальної справи.

Відповідно до ч.1 ст.36 КПК України, яка кореспондується з ч.5 ст.40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого.

Поряд з цим як зазначалось вище прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Відповідно до п.18 ч. 1 ст.3 КПК України, на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до положень ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно ст.215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення Глави 19 КПК України визначають та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

В той же час орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає обсяг перевірочних дій, достатніх за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч.2 ст. 283 КПК України.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Дослідивши надані матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим під час проведення досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 223 КПК України вжито необхідні дії, спрямовані на отримання(збирання) доказів та їх перевірку, було досліджено та перевірено обставини, зазначені у заявах про вчинення кримінального правопорушення, їм надано належну оцінку, досудове розслідування проведено із застосуванням всіх можливих засобів для всебічного, неупередженого та об`єктивного розслідування, з перевіркою всіх фактичних обставин справи, що може мати суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що обов`язкового переліку слідчих дій, які повинні бути вчинені у будь-якому кримінальному провадженні, чинним законодавством не визначено.

Разом із тим, для проведення будь-яких процесуальних дій чи прийняття процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні немає правової необхідності.

Слідчий суддя враховує те, що ст. 25 КПК України однією із засад кримінального провадження визначено публічність. Її зміст полягає, зокрема, в тому, що слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Процесуальна активність посадових осіб, що ведуть процес на стадії досудового розслідування, зумовлена обов`язками слідчого, керівника органу досудового розслідування, прокурора всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження. З цією метою слідчий має за власною ініціативою здійснювати розслідування, проводити слідчі дії, не чекаючи клопотань щодо цього інших учасників кримінального провадження.

Враховуючи, що критерії оцінки ефективності досудового розслідування в кримінальному процесуальному законі не визначені, слідчий суддя вдається до аналізу практики Європейського суду з прав людини щодо позитивних обов`язків держави щодо ефективного розслідування певних випадків порушення прав людини (наприклад, такі обов`язки наявні за ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Так, щоб певне розслідування вважалось "ефективним", воно повинно призвести до встановлення фактів справи та до встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є обов`язком вжиття заходів. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків, висновки судових експертиз та ін. (A.N. v. Ukraine, № 13837/09, 29 January 2015, § 65). Таким чином, ЄСПЛ недвозначно застосовує критерій розумності у визначенні обсягу заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються певної події.

Так, за результатом розгляду скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи заявника щодо неповноти проведеного досудового розслідування, передчасність та невмотивованість постанови, не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, наведене дає підстави для висновку, що при розслідуванні обставин у кримінальному провадженні № 0000182 слідчим виконано вимоги щодо забезпечення всебічності та повноти дослідження, постанова слідчого від 16.08.2019 року відповідає вимогам чинного кримінального процесуального законодавства, а висновок слідчого про закриття кримінального провадження є обґрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, слідчим суддею не встановлено, а тому відсутні підстави для скасування прийнятого слідчим рішення.

Керуючись статтями 7, 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Поновити скаржнику строк на звернення до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України.

В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1