Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6320/24
Провадження № 1-кп/644/764/24
ВИРОК

Іменем України

18 грудня 2024 року м.Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

Прокурора ОСОБА_3 ,

Обвинуваченого ОСОБА_4 (участь в режимі відеоконференції) розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000706 від 09.05.2024 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Рогань Харківської області, громадянин України, українець, неодружений, не працюючий, з середньою освітою, маючий трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

29.01.2021 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч. З ст. 185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Згідно ст. ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2020 року більш суворим за даним вироком і остаточно призначено покарання у вигляді 4 років і 3 місяців позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 20.01.2017 і остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.03.2024 року по відбуттю покарання,

ВСТАНОВИВ:

На початку квітня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправний характер свого умислу, отримав від невстановленої особи у подарунок ручну осколкову гранату типу Ф-1, тим самим придбавши її, і почав незаконно зберігати при собі. При цьому ОСОБА_4 , про придбання вказаного предмету органи поліції не повідомив, добровільно не здав, таким чином без передбаченого законом дозволу незаконно придбав вказану гранату.

Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії та маючи умисел на незаконне носіння та зберігання придбаного ним боєприпасу, без передбаченого законом дозволу, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядам несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 662 від 21.08.1998 року(далі - Інструкція) і Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року (далі - Положення), не пізніше травня 2024 року переніс гранату до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати ручну осколкову гранату типу Ф-1 на протязі тривалого періоду часу, а саме до 14.06.2024 року, коли граната була вилучена у нього в результаті проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 працівниками поліції ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області. Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ- 19/121-24/16969 від 26.06.2024 вилучений у ОСОБА_4 предмет у своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус ручної гранати Ф-1 з підривачем до ручних гранат типу УЗРГ творюють ручну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України - тобто носіння, придбання та зберігання бонових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 14.06.2024, ОСОБА_4 перебував неподалік будинку №34 по вулиці 12 Квітня у м. Харкові, де знайшов під деревом полімерний зіп-пакет з речовиною білого кольору тим самим придбавши її.

Надалі, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, ОСОБА_4 почав її зберігати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , полімерний зіп-пакет в якому знаходилась особлива небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP.

14 червня 2024 року у період часу з 11:32 по 13:07 год., на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.06.2024 працівниками поліції ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого в футлярі для зберігання зубної щітки, що належить ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено полімерний зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP», яка містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено законом - «PVP», в перерахунку на масу речовини 0,2627 грамів , яка згідно Наказу про затвердження таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу від 01.08.2000 №188 відноситься до значних розмірів.

Таким чином, всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів та зловживання ними», Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» ОСОБА_4 незаконно зберігав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, обіг якої заборонено, згідно з переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, та прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Судом встановлено, що зазначеними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення (проступок) передбачений ч. 1 ст. 309 КК України - а саме незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

У судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання щодо визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження.

Прокурор зазначив, що враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, добровільності позиції обвинуваченого, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення та не оспорює фактичні обставини справи, він вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого та ряд матеріалів кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодився.

Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинуваченого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також вивчення матеріалів кримінального провадження, які підтверджують процесуальні дії органу досудового розслідування та судові витрати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України він визнає в повному обсязі, кримінальне правопорушення ним було вчинено саме за тих обставин, які викладені у обвинувальному акті. У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся, пояснив, що дійсно засуджує свії вчинки. Також, обвинувачений подав клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, яке протокольною ухвалою, постановленою в судовому засіданні залишено судом без задоволення із посиланням на статтю 81-1 КК України, оскільки під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом. Тобто, для застосування умовно-достроковлого звільнення від відбування покарання особа повинна набути статус засудженої за вироком, який набрав законної сили.

Показання обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України обвинувачення знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що події кримінального правопорушення мали місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинені обвинуваченим злочини вірно кваліфіковані.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до частини 1 статті 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Щодо призначення покарання, суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, скоєні правопорушення є тяжким злочином та проступком, у відповідності до ст. 12 КК України, а також враховує характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку, оскільки в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання , призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що враховуючи обставини злочину, виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності неможливо без його ізоляції від суспільства, а також є необхідним пробаційний нагляд за для здійснення наглядових та соціально-виховних заходів, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений має бути засудженим за частиною 1 статті 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі в межах санкції особливої частини Кримінального кодексу України, а за частиною 1 статті 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції особливої частини Кримінального кодексу України.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вимог ст. 69 КК України, оскільки у судовому розгляді не встановлено наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався, наразі обвинувачений перебуває під вартою у слдчому ізоляторі в зв`язку із обранням щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою у іншому кримінальному провадженні, прокурором відповідне обгрунтоване клопотання заявлене не було. Оскільки клопотання про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу стороною обвинувачення у цьому кримінальному провадженні не заявлялось, суд, згідно зі статтею 177-178 КПК України вважає за можливе не обирати запобіжний захід щодо ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідок про витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи та судової експертизи матеріалів, речовин та виробів Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України наданих стороною обвинувачення, у цьому кримінальному провадженні документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи № КСЕ-19/121-24/16969 від 26.06.2024 вартістю 6058 гривень 24 копійки та судової експертизи № СЕ-19/121-24/17001-НЗПРЛП від 20.06.2024 вартістю 2271 гривня 84 копійки.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили не обирати.

Рахувати початок строку відбування покарання ОСОБА_4 з дня приведення цього вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на проведення судової судової вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/121-24/16969 від 26.06.2024 у сумі 6058,24 грн. та витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/121-24/17001-НЗПРАП від 20.06.2024 у сумі 2271,84 грн.

Речові докази - корпус гранати Ф-1, який упаковано до спец. пакету НПУ WAR1179788; підривач УЗРГМ 2, який упаковано до спец. пакету НПУ WAR1179789; зіп-пакет з речовиною білого кольору, який упаковано до спец. пакету НПУ WAR1179779; змив ДНК на ватну паличку з корпусу гранати, який упаковано до паперового конверту НПК СУ; змив ДНК на ватну паличку з корпусу підривача, який упаковано до паперового конверту НПУ СУ знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_8