ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3778/23

Провадження № 11-кп/820/218/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2024 року, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000024 09 лютого 2023 року, №0000368 03.03.2022 року та 0000670 09 вересня 2023 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пліщин Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, хіміка розвідувального відділення відділення бойового управління військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», раніше судимого вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.01.2019 за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, вироком Святошинського районного суду м.Києва від 29.04.2020 за ст.185 ч.1, ст.70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 26.05.2021 в зв`язку з заміною невідбутої частини покарання у виді 6 місяців 5 днів позбавлення волі більш м`яким у виді громадських робіт на строк 240 год., яке відбув 01.11.2021,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 408 ч. 4, ст. 185 ч. 4, ст. 357 ч. 1, ст. 357 ч. 3, ст. 361 ч. 5 КК України, і призначено йому покарання:

- за ст. 408 ч. 4 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

- за ст. 185 ч. 4 КК України (за епізодом вирадення 17.02.2023 грошових коштів ОСОБА_8 ) у виді 5 років позбавлення волі,

- за ст. 357 ч. 1 КК України у виді 1 року обмеження волі,

- за ст. 357 ч. 3 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ст. 361 ч. 5 КК України у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з використанням електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з використанням інформаційних (автоматизованих) систем на строк 2 роки.

Виключено з обвинувачення посилання на вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, за епізодом від 17.02.2023 про заволодіння телефоном ОСОБА_8 -

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду, ОСОБА_7 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді хіміка розвідувального відділення відділення бойового управління військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст.ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитися від військової служби назавжди, в умовах воєнного стану 18 січня 2023 року о 08:00 год. без поважних причин та дозволу командування не з`явився на службу до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , що по АДРЕСА_2 , перебував поза межами військової частини, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України до 21.07.2023, коли був затриманий працівниками Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області за підозрою у вчиненні інших кримінальних правопорушень.

Крім того, 17 лютого 2023 року близько 04:00 год. ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , куди був запрошений потерпілим ОСОБА_9 , на столі спальної кімнати виявив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», видану на ім`я ОСОБА_9 , разом з ПІН-кодом доступу до неї, яка знаходилася всередині посвідчення учасника бойових дій разом із паспортом громадянина України, виданих на ім`я ОСОБА_9 , в зв`язку з чим у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаними документами з метою подальшого використання банківської картки з корисливих мотивів.

Тоді ж, перебуваючи у тому ж місці та будучи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, скориставшись тим, що ОСОБА_9 заснув і за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів таємно викрав зі столу офіційний документ банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , держателем якої є ОСОБА_9 , з метою подальшого використання для зняття грошових коштів, усвідомлюючи при цьому, що банківська картка, яка належить потерпілому, є офіційним документом та містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цих спеціальних платіжних засобів, а також паспорт громадянина України № НОМЕР_4 від 26.01.2017 та інший важливий особистий документ посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_5 від 16.03.2017, видані на ім`я ОСОБА_9 , після чого із викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядився в подальшому ними на власний розсуд.

Крім того, 17 лютого 2023 року близько 05:37 год. ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи поблизу будинку № 85 по вул. Захисників України в м. Шепетівка Хмельницької області, маючи при собі мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «MDG1» (Redmi 5), ІМЕІ1 НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_8 , належний ОСОБА_8 , та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , викрадену у ОСОБА_9 , не будучи власником мобільного телефону, сім-картки та законним держателем банківської картки, з метою власного збагачення прийняв рішення про подальше їх використання і отримання незаконного доступу до управління послугами мобільного додатку «Приват24» та банківського рахунку НОМЕР_9 , відкритого на ім`я ОСОБА_8 .

Тоді ж, перебуваючи у тому ж місці та будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час дії воєнного стану, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, скориставшись мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «MDG1» (Redmi 5), ІМЕІ1 НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_8 , знаючи пароль до встановленого на вказаному мобільному телефоні додатку «Приват24», зайшов у вказаний додаток, який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою, та, діючи з прямим умислом, направленим на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, несанкціоновано, тобто без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу програмно-технічного комплексу, що виразилось у створенні заявки на переказ грошових коштів у сумі 8040,20 грн з банківського рахунку НОМЕР_9 на картковий рахунок № НОМЕР_3 , що призвело до витоку інформації про банківські рахунки ОСОБА_8 та підробки інформації про перерахунок грошових коштів від імені потерпілого.

Крім того, 17 лютого 2023 року близько 05:37 год. ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи поблизу будинку № 85 по вул. Захисників України в м. Шепетівка Хмельницької області, маючи при собі мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «MDG1» (Redmi 5), ІМЕІ1 НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_8 , належний ОСОБА_8 , та банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , викрадену у ОСОБА_9 , вирішив таємно викрасти грошові кошти із банківського рахунку ОСОБА_8 шляхом перерахунку на картку ОСОБА_9 , з метою подальшого зняття у банкоматі.

Тоді ж, перебуваючи у тому ж місці та будучи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, скориставшись мобільним телефоном марки «Xiaomi» моделі «MDG1» (Redmi 5), ІМЕІ1 НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 , за допомогою мобільного додатку «Приват 24», пароль від якого йому був відомий, шляхом перерахунку на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , викрадену у ОСОБА_9 , повторно в умовах дії правового режиму воєнного стану таємно викрав з банківського рахунку НОМЕР_9 , відкритого на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 8040,20 грн, які в подальшому зняв за допомогою банкомату та використав на власні потреби, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ст.361 ч.5 на ст.361 ч.1 КК України та призначити покарання за даною статтею у виді апробаційного нагляду строком 1 рік. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді 6 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з використанням інформаційних (автоматизованих) систем.

Свої вимоги аргументує тим, що оскаржуване рішення суду є незаконним, необгрутнованим, висновки суду, викладені у ньому, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки вони не підтверджуються доказами, досдіженими в судовому засіданні, та мають істотну суперечність.

Захисник не погоджується з висновками суду стосовно кваліфікації дій ОСОБА_7 за ст. 361 ч.5 КК україни, оскільки умисел обвинуваченого був один, і він підтверджується наслідками, а саме отримання чужих грошових коштів, а не виток та підробку банківської інформації.

Судовим слідством не встановлено, що в момент та після вчинення злочину ОСОБА_7 комусь повідомляв про ту інформацію, яка стала відома після входження у мобільний додаток «Приват 24», де він її просто оглянув на моніторі банкомату, що підтвердив сам потерпілий ОСОБА_8 під час допиту.

Сторона захисту звертає увагу суду апеляційної інстанції, що обвинувачений нічого не підробляв, а керуючись єдиним умислом створив заявку-трансакцію на переказ коштів для їх подальшого отримання. Також він робив це не віддалено, не за допомогою спеціальних програм, одноразово, і в даному випадку могло відбутись лише втручання без витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або порушення встановленого порядку її маршрутизації.

Апелянт також зазначає, що з оглянутої судом постанови про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 не вбачається, що його дії кваліфікувались за ч.3 чи ч.4 ст.361 КК України, а внаслідок військового стану на ч.5, оскільки відбулась перекваліфікація з ч.1 на ч.5 без обґрунтування, на що суд не звернув уваги. З огляду на це, сторона захисту вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.361 ч.1 КК України.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Вважає, що дії обвинувачено кваліфіковані судом першої інстанції вірно, а саме за ст.361 ч.5 КК України, а тому жодних підстав для зміни правової кваліфікації немає, а сама апеляційна скарга сторни захисту є необґрунтованою.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційні вимоги та просили оскаржуваний вирок змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ст.361 ч.5 на ст.361 ч.1 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.70 ч.1 КК України, у виді 6 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з використанням інформаційних систем.

Прокурор заперечував проти апеляційних вимог захисту.

Вислухавши доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисту задоволенню не підлягає за наступними підставами.

Мотиви, з яких виходив суд при винесенні ухвали з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

За нормами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом за оцінкою доказів, зібраних обвинуваченням на підтвердження вини особи за критерієм, визначеним в усталеній практиці ЄСПЛ доведення вини «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, інкримінований злочин був вчинений, і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Відповідно до ст. 404 ч. 1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вироком суду ОСОБА_7 обвинувачується за ст. ст. 408 ч. 4, ст. 185 ч. 4, ст. 357 ч. 1, ст. 357 ч. 3, ст. 361 ч.5 КК України. Зокрема, визнаний винним і у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, що призвело до витоку, підробки, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації, вчиненому під час воєнного стану та засуджений за ст. 361 ч.5 КК України, з такою правової кваліфікацією дій обвинуваченого погоджується і колегія суддів.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами сторни захисту апеляційний суд виходить з загальних засад кримінального судочинства, визначених в ст. 7 КПК України та положень сттатті 62 Конституції України, за якими обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевіряючи доводи, викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що дії ОСОБА_7 за ст. 361 ч.5 КК України кваліфіковано не вірно і підлягають кваліфікації за ст. 361 ч.1 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та виходить з наступного.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», - інформаційна (автоматизована) система організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, інформаційно-комунікаційна система- сукупність інформаційних та електронних комунікаційних систем, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Пунктом 26 ст.2 Закону «Про електронні комунікації» розкрито поняття електронної комунікаційної мережі,як комплексу технічних засобів електронних комунікацій та споруд, призначених для надання електронних комунікаційних послуг.

Диспозицією статті 361 КК України передбачена кримінальна відповідальність за несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

Кваліфікуючими ознаками даного злочину є вчинення тих самих дій: 1) повторно; 2) за попередньою змовою групою осіб.

Об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 361 КК, є нормальне функціонування інформаційних (автоматизованих) електронних телекомунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується: а) дією у вигляді несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) електронних телекомунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж; б) суспільно небезпечними наслідками у формі: витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або порушення встановленого порядку її маршрутизації; в) причинним зв`язком між дією та зазначеними наслідками.

Несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) електронних телекомунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж - це самочинне, без дозволу власника або уповноваженої особи проникнення у вказані електронні системи чи мережі. При несанкціонованому втручанні особа протиправно отримує доступ до інформації, що зберігається в інформаційних (автоматизованих) електронних телекомунікаційних, інформаційно-комунікаційних системах, електронних комунікаційних мережах. При цьому винна особа не має на це ні дійсного, ні передбачуваного права. Такі системи та мережі не належать винному ні на праві власності, ні на якій-небудь іншій законній підставі. Тут завжди має місце злам і проникнення (вторгнення) у програму чужого комп`ютера, системи або мережі ЕОМ. При втручанні в роботу ЕОМ, АС, комп`ютерних мереж має місце негативний вплив на нормальне функціонування цих систем і мереж, а також інформаційних процесів, що в них проходять; ці дії суперечать охоронюваним законом правам і інтересам власника і заподіюють йому певну шкоду.

Способи втручання в роботу вказаних систем і мереж можуть бути різними: шляхом виявлення слабких місць у захисті, підключеним до телефонної мережі, використання чужого імені (пароля) та інше, і не впливають на встановлення складу кримінального правопорушення (стаття 361 КК) як підстави кримінальної відповідальності, але вони враховуються при оцінці суспільної небезпеки вчинення кримінального правопорушення і призначенні покарання.

Це кримінальне правопорушення є злочином з матеріальним складом, для його наявності слід встановити не тільки вчинення діяння, а й настання хоча б одного з указаних вище наслідків.

Витік інформації має місце у випадках, коли вона стає відомою (доступною) хоча б одній особі, яка не має на це права, наприклад, внаслідок ознайомлення із її змістом, шляхом копіювання та ін. При цьому власник не позбавляється інформації, яка йому належить. Підробка інформації - це дії, що призводять до перекручування (модифікації) змісту інформації, яка обробляється в ЕОМ чи АС, або створення інформації, що за змістом не відповідає дійсній (фальсифікація інформації).

Для наявності об`єктивної сторони цього злочину слід встановити причинний зв`язок між несанкціонованим втручанням у роботу інформаційних (автоматизованих) електронних телекомунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж і хоча б з одним із суспільно небезпечних наслідків в альтернативі, вказаних у диспозиції статті 361 КК.

При цьому суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною формою вини.

Саме такі обставини в пордку ст. 91 КПК України повинні бути доведеними стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.

За результатами апеляційного перегляду провадження колегія суддів вважає, що стороною захисту не наведено доводів на підтвердження правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 361 ч. 1 КК України.

Із матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , 17 лютого 2023 року, близько 05:37 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи поблизу будинку 85 по вулиці Захисників України в м. Шепетівка Хмельницької області, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, скориставшись викраденим мобільним телефоном марки «Хіаоті», моделі «ІУНХЗІ» (Ііесіті 5), ІМЕН НОМЕР_6 , ІМЕІ2 НОМЕР_7 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_8 , знаючи пароль до встановленого на вказаному мобільному телефоні додатку «ГІриват 24», зайшов у вказаний додаток, який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно- технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» є інформаційною (автоматизованою) системою та діючи з прямим умислом, направленим на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно- обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, несанкціоновано, тобто без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу програмно-технічного комплексу, що виразилось у створенні заявки на переказ грошових коштів у сумі 8 040,20 грн. з банківського рахунку иА9901661 на картковий рахунок № НОМЕР_3 , що призвело до витоку інформації про банківські рахунки ОСОБА_8 та підробки інформації про перерахунок грошових коштів від імені потерпілого.

Встановлені обставини вчинення злочину свідчать про наявність витоку інформації, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , внаслідок входу без згоди власника у мобільний додаток «Приват 24», що був встановлений в належному ОСОБА_8 мобільному телефоні, ознайомився із змістом інформації про його карткові рахунки, про залишок коштів на таких карткових рахунках та про інші відомості, що становлять банківську таємницю та доступ до яких обмежено, тобто така інформація стала відома особі, яка не має права доступу до неї.

Апеляційні доводи сторони захисту про те, що судовим слідством не встановлено, що в момент та після вчинення злочину ОСОБА_7 комусь повідомляв про ту інформацію, яка стала відома після входження у мобільний додаток «Приват 24», колегія суддів відкидає, оскільки витік інформації має місце у випадках, коли вона стає відомою (доступною) хоча б одній особі, яка не має на це права. А тому дії ОСОБА_7 щодо несанкційного входу у вказаний додаток, стали наслідком витоку банківської інформації щодо особових рахунків потерпілого, які є банківською таємницею, та мають обмежений доступ. Твердження захисту про нерозголошення ОСОБА_7 особової інформації потерпілого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні не спростовують того факту, що відбувся витік інформації.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_7 від імені потерпілого ОСОБА_8 створив заявку банку на переказ коштів з його банківського рахунку, а тому колегія суддів вважає, що у даному випадку має місце підробка інформації, тобто дії, що призвели до створення інформації, що за змістом не відповідає дійсній (фальсифікація інформації).

При цьому колегія апеляційного суду враховує, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Отже, інкриміноване ОСОБА_7 діяння, було вчинене останнім під час дії воєнного стану, що є кваліфікуючою ознакою за ст. 361 ч.5 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірною правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 викладену в обвинуваченні та у вироку суду за ст. 361 ч.5 КК України, яке полягає у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, що призвело до витоку, підробки інформації, вчиненому під час воєнного стану.

Відповідно, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про доцільність правової кваліфікації його дій за ст. 361 ч.1 КК України колегія суддів вважає неспроможними.

У підсумку апеляційного перегляду провадження, колегія суддів вважає, що під час досудового слідства було зібрано та судом під час судового розгляду досліджено достатньо доказів на підтвердження доведеності вини ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.361 ч.5 КК України, тобто несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, що призвело до витоку, підробки, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації, вчиненому під час воєнного стану.

Покарання призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_7 в межах ст.50, 65 КК України. Таке відповідає тяжкості вчиненим кримінальним правопорушенням, обставинам пом`якшуючим та обтяжуючим покарання та відомостям, які характеризують особу обвинуваченого, і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Інших підстав для зміни або скасування вироку суду, апеляційна скарга захисту не містить та колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що тримається під вартою протягом цього строку з дня отримання ухвали суду .

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3