У Х В АЛ А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Приватного підприємства «Ауриса», про скасування арешту майна в межах кримінального провадження 0000015 від 02 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Приватного підприємства «Ауриса», про скасування арешту майна.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року у справі № 760/17594/24 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ПП «Ауриса», відкритому у АТ «Комінбанк» (МФО 322540), а саме на рахунку НОМЕР_1 в межах кримінального провадження № 0000015 від 02 листопада 2023 року.

Заявник вважає, що вищевказаний арешт накладено необґрунтовано, оскільки, як вбачається зі змісту ухвали, арешт накладено з метою збереження речових доказів, однак відсутнє обґрунтування яким саме чином грошові кошти на банківських рахунках можуть бути предметом злочину, стосовно яких існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину. Також, відсутнє посилання на те, яка сума знаходиться на розрахункових рахунках та за якими операціями грошові кошти надійшли на вказані банківські рахунки.

Крім того, кримінальне провадження, в межах якого накладений арешт на рахунок ПП «Ауриса», зареєстровано у ЄРДР до появи самого підприємства. ПП «Ауриса» було зареєстровано та почало свою діяльність 21 листопада 2023 року, а кримінальне провадження зареєстровано 02 листопада 2023 року, тому до кримінальних правопорушень, що розслідуються в даному кримінальному провадженні ПП «Ауриса» жодного відношення мати не може. До підприємства не застосовано жодних санкцій та податкових повідомлень-рішень за порушення податкового, валютного та іншого законодавства. Службові особи ПП «Ауриса» не притягувались до кримінальної відповідальності і про підозру їм не повідомлялося, тому відсутні будь-які розумні підстави вважати, що господарська діяльність ПП «Ауриса» є незаконною, а будь-які результати діяльності підприємства можуть бути доказами вчинення злочинів. Таким чином, грошові кошти на рахунку не відповідають вимогам статті 98 КПК України.

При цьому, накладення арешту на грошові кошти на рахунки завдає суттєвої шкоди підприємству, оскільки фактично його діяльність підприємства зупинилась через блокування рахунку банком, у зв`язку з чим, ПП «Ауриса» несе збитки у вигляді простроченої заборгованості та штрафних санкцій, передбачених діючими договорами в разі несплати коштів.

Враховуючи вищевикладене, ПП «Ауриса» через представника звернулося до суду з цим клопотанням про скасування арешту майна.

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна - ПП «Ауриса», в судовому засіданні підтримав клопотання про скасування арешту майна в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому та просив його задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

Частиною другою статті 174 КПК України передбачено, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 26 КПК України передбачено, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність прокурора.

Вислухавши представника власника майна, вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що детективами відділу детективів Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000015 від 02 листопада 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 27, частиною другою статті 205-1, частиною другою статті 27, частиною третьою статті 212 КК України.

02 серпня 2024 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/17594/24 накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках товариств відкритих у банківських установах, з метою збереження речових доказів, зокрема, у АТ «Комінбанк» (МФО 322540) рахунок НОМЕР_1 , що використовується ПП «Ауриса» ().

Відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Як вбачається зі змісту ухвали, якою накладено арешт на майно, слідчий суддя керувався вимогами статті 173 КПК України, врахував розумність і співмірність обмеження права власності, а також, що арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

З метою збереження речових доказів, як визначено частиною третьою статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 16 КПК України передбачено недоторканість права власності як одну із засад кримінального провадження. Цією нормою передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, слідчий суддя враховує, що в силу статті 41 Конституції України, статті 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

З викладених вище норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

З викладеного вбачається, що на банківському рахунку не зберігаються індивідуально визначені кошти власника рахунку, відповідна сума грошових коштів обліковуються банком на рахунку під зобов`язання банку за дорученням власника рахунку перерахувати/зарахувати відповідну суму грошових котів у межах такої суми.

За таких умов безготівкові кошти не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, а тому не можуть бути речовими доказами в розумінні вимог статті 98 КПК України і накладення на них арешту не узгоджується з вимогами статті 170 КПК України.

Крім того, доказів того, що грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку ПП «Ауриса» () використовувались в злочинній діяльності, були набуті внаслідок провадження такої діяльності, арештоване майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, засобом або предметом його вчинення, або містить сліди його вчинення, тобто його відповідності критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, прокурором не надано.

Враховуючи викладене, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що представник власника майна ПП «Ауриса», поданим клопотанням довів відсутність у справі обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння юридичної особи майном та обумовлювали арешт його майна, оскільки на даний час таке втручання держави не відповідає принципам пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння своїм майном та призводить до невиправданого обмеження права власності ПП «Ауриса» у вигляді заборони розпоряджатися своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його задоволення.

З огляду на викладене та керуючись статтями 98, 170-173, 309, 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 02 серпня 2024 року у справі 760/17594/24, на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку, відкритому в банківській (фінансовій) установі, а саме: рахунок НОМЕР_1 в АТ «КОМІНБАНК» (МФО 322540), який використовується ПП «Ауриса» ().

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1