Провадження № 1-кс/643/2126/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 , щодо нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні №0001005 від 22.02.2024,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2024 до Московського районного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 , щодо нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні №0001005 від 22.02.2024.

У поданій скарзі заявник зазначив, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001005 від 22.02.2024. З моменту внесення відомостей до ЄРДР, він до слідчого органу не викликався, його статус у цьому кримінальному провадженні не визначений. У зв`язку з чим, його права порушуються. Так, 12.11.2024 ним до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві було подано клопотання про закриття вищезазначеного кримінального правопорушення, оскільки відповідно до Довідки №98 від 19.01.2024 МВЛК він є обмежено придатним до військової служби, а саме є непридатним до служби у спецпідрозділах, окрім підрозділів забезпечення, тому за наявності об`єктивних підстав не міг виконувати бойові накази. Листом від 16.11.2024 слідчий повідомив його листом про відмову у задоволенні клопотання з тих підстав, що він не має процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, в результаті чого не може звертатися до слідчого із клопотаннями. Вважає, що його права порушені, у зв`язку із чим, звернувся до слідчого із скаргою, в якій просив визнати дії старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 щодо відмови у задоволенні його клопотання про закриття кримінального провадження, протиправними; зобов`язати старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_4 прийняти до уваги довідку №98 МВЛК від19.01.2024, розглянути його клопотання від 12.11.2024 та закрити кримінальне провадження стосовно нього за п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

На судове засідання заявник не з`явився, до його початку надав заяву, в якій доводи своєї скарги підтримав, наполягав на її задоволенні та не заперечував проти її розгляду за його відсутності.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце повідомлений належним чином, також, на виконання ухвали слідчого судді від 29.11.2024 - не надав матеріали кримінального провадження №0001005 від 22.02.2024 для огляду їх у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.306 КПК України скарги на бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги. Враховуючи, що судове засідання вдруге було перенесено, з метою недопущення тривалого розгляду скарги, а також недопущення порушення прав ініціатора скарги, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд цієї скарги по суті.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність, яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Слідчий суддя розглянувши скаргу з додатками прийшов до наступного.

Відповідно до ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як зазначено в ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бєлоусов проти України» (заява №4494/07 від 7 листопада 2013 року) у п. 55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява №31939/06, п. 55).

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст.1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ч.1 ст.40 КПК України передбачає, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, наведені законодавчі положення передбачають, з одного боку, право учасників кримінального провадження ініціювати здійснення процесуальних, у тому числі, слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, а з іншого регламентують недопустимість необґрунтованої та невмотивованої відмови у проведенні відповідних дій органами досудового розслідування.

Так, з матеріалів скарги вбачається, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001005 від 22.02.2024. З моменту внесення відомостей до ЄРДР, він до слідчого органу не викликався, його статус у цьому кримінальному провадженні не визначений. У зв`язку з чим, його права порушуються. Так, 12.11.2024 ним до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві було подано клопотання про закриття вищезазначеного кримінального правопорушення, оскільки відповідно до Довідки №98 від 19.01.2024 МВЛК він є обмежено придатним до військової служби, а саме є непридатним до служби у спецпідрозділах, окрім підрозділів забезпечення, тому за наявності об`єктивних підстав не міг виконувати бойові накази. Листом від 16.11.2024 слідчий повідомив його листом про відмову у задоволенні клопотання з тих підстав, що він не має процесуального статусу у цьому кримінальному провадженні, в результаті чого не може звертатися до слідчого із клопотаннями.

З врахуванням вищевказаного, слідчий суддя приходить висновку, що старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.220 КПК України, клопотання ОСОБА_3 від 12.11.2024 не було розглянуто у передбаченому законом порядку та у передбачений законом строк.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що заявником доведено, що дійсно мала місце бездіяльність, яка полягає в тому, що слідчим не виконано процесуальні дії, а саме його клопотання від 12.11.2024, яке надійшло на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, 12.11.2024 за вх.№34082-24/п, не було розглянуто у передбаченому законом порядку, згідно листа старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 №51051-24/15-02-2/34082/п від 16.11.2024.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, тому слідчий суддя не наділений повноваженнями давати доручення чи вказівки або зобов`язувати слідчого, прокурора вчинити ту чи іншу процесуальну дію або прийняти відповідне рішення.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах «Верітас проти України» і «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.

Що стосується визнання бездіяльності старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 протиправною, то слідчий суддя зазначає, що нормами КПК України, у тому числі, ст. 303 КПК України не передбачено вирішення вимоги про визнання дій або бездіяльності слідчого або прокурора протиправною.

Крім того, згідно з ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя не вирішує питання про визнання дії або бездіяльності «неправомірними», «протиправними» або «незаконними», а відповідно до ст.307 КПК України скасовує рішення, або зобов`язує припинити чи вчинити певну дію.

У зв`язку з викладеним, вимоги заявника про визнання протиправною бездіяльність старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 - не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 щодо нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, підлягає частковому задоволенню, зобов`язавши слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001005 від 22.02.2024, розглянути клопотання заявника від 12.11.2024 та повідомити його про прийняте рішення в порядку, передбаченому ст.220 КПК України.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала, окрім іншого, про зобов`язання вчинити певну дію.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 40, 110, 220, 303-307 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 , щодо нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк у кримінальному провадженні №0001005 від 22.02.2024 задовольнити частково.

Зобов`язати старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001005 від 22.02.2024, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 12.11.2024, зареєстроване за вх.№34082-24/п, та повідомити про прийняте рішення в порядку, передбаченому ст.220 КПК України.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1