У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про застосування заходів безпеки у кримінальному провадженні №0000554 від 22 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

Захисник підозрюваної ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, у якому просить прийняти рішення про застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді особистої охорони та видачі спеціальних засобів індивідуального захисту і сповіщення про небезпеку, за необхідності застосовувати інші заходи безпеки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві.

В обґрунтування клопотання зазначила, що 28 листопада 2024 року ОСОБА_2 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України. Ще до вручення ОСОБА_2 повідомлення про підозру від невідомих осіб надходили погрози, викликані публічними виступами її сина, неодноразово за місцем проживання невідомі у дверях квартири залишати листи з вимогами змусити її сила припинити ведення блогу та припинити публічні висловлювання з погрозами розправи, а також невідомі особи здійснили підпал автомобіля, яким користувалася сім`я ОСОБА_4 , що також пов`язане з публічними діями її сина.

А тому існує реальна загроза для життя і здоров`я підозрюваної ОСОБА_2 , яка є підставою для вжиття щодо неї заходів безпеки.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, заяву слідчого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Згідно з п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» до органів, які забезпечують безпеку осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, належать державні органи, які: а) приймають рішення про застосування заходів безпеки; б) здійснюють заходи безпеки.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень. Рішення про застосування заходів безпеки може бути прийнято слідчим суддею у випадках, передбачених статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» здійснення заходів безпеки покладається за підслідністю на органи служби безпеки, Державного бюро розслідувань, органи внутрішніх справ, органи Національної поліції або Національне антикорупційне бюро України, у складі структур яких з цією метою створюються спеціальні підрозділи. Безпеку осіб, яких беруть під захист, якщо кримінальні провадження знаходяться у провадженні Бюро економічної безпеки України або суду, забезпечує за їх рішенням відповідно орган служби безпеки, Державного бюро розслідувань, орган внутрішніх справ, орган Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України або орган чи установа виконання покарань, слідчий ізолятор. Безпеку особи, взятої під захист, якщо її тримають в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, забезпечує відповідний підрозділ такої установи чи слідчого ізолятора незалежно від того, у провадженні якого органу знаходиться кримінальне провадження.

Відтак, зі змісту Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» вбачається, що рішення про застосування заходів безпеки може бути прийнято слідчим суддею лише у випадках, передбачених статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, частиною 6 ст.206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до ч.7 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Разом з тим, частиною 6 ст.206 КПК України визначено умову, за якої слідчий суддя наділений повноваженнями вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством, зокрема якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб).

Проте, як встановлено з доданої до заяви копії ухвали Солом`янського районного суду м. Києва №760/30770/24 від 29 листопада 2024 року, до ОСОБА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 28 січня 2025 року.

Тобто слідчим суддею не встановлено, що підозрювана утримується в уповноваженому органі державної влади, державній установі, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMELNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, вимоги заяви захисника підозрюваної, поданої у порядку ст.206 КПК України, про застосування заходів безпеки, виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Виходячи також з правової позиції Об`єднаної палати Касаційного Кримінального суду Верховного Суду від 21 травня 2021 року за єдиним унікальним номером судової справи 646/3986/19, у випадку, коли нормами КПК, якими регламентовано загальні правила застосування норм КПК, прямо не закріплено алгоритму дій слідчого судді у випадку, якщо клопотання не підлягає розгляду в цьому суді, то останнє може бути вирішено через застосування ч.6 ст.9 КПК України та положень засади диспозитивності, зокрема, ч.3 ст.26 КПК України, згідно з якою слідчий суддя, вирішує лише ті питання, що не тільки винесені на його розгляд сторонами, але й віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Положеннями ч.6 ст.9 КПК України встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_2 про застосування заходів безпеки у кримінальному провадженні належить повернути особі, яка його подала, оскільки клопотання не підлягає розгляду слідчим суддею.

Одночасно, слідчий суддя роз`яснює заявнику, що абз.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.

Згідно п.а ч.2 ст.20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича.

Керуючись статтями 9, 26, 206, 304 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 про застосування заходів безпеки у кримінальному провадженні №0000554 від 22 липня 2024 року - повернути особі, яка його подала.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1