ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/537/25 Справа № 208/1901/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року м.Кривий Ріг

12 березня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року, якою застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, строком до 17 квітня 2025 року, із визначенням застави розміром 999 240 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно до ухвали слідчого судді, Законом України «Про гуманітарну допомогу» встановлено, що гуманітарна допомога це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

На підставі Указу Президента України ОСОБА_10 від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан на всій території України.

Огороднічук маючи на меті мету особистого збагачення, із корисливих мотивів налагодив продаж товарів гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, а саме легкових автомобілів, ввезених на територію України для потреб ЗС України.

Для здійснення зазначених дій підозрюваний залучив до здійснення своїх злочинних дій невстановлену слідством особу.

Реалізуючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на отримання прибутку від продажу товарів гуманітарної допомоги, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_11 з метою маскування своєї незаконної діяльності під видом благодійної допомоги, отримав від невстановленої особи звернення від благодійних організацій для ввезення на території України, в якості гуманітарної допомоги визначених транспортних засобів.

У період часу з квітня 2024 року по 18 лютого 2025 року, в зоні діяльності Львівської митниці Держмитслужби України невстановлена особа ввезла на митну територію України як гуманітарну допомогу транспортні засоби, серед яких:

- автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG 2005 р.в VIN: НОМЕР_1 перебуває на реєстрації респ. Литва, номерний знак НОМЕР_2 завезений на територію України 20.05.2024р Згідно з висновком експерта від 30.01.2025 №СЕ-19/113-25/102-АВ за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи середня ринкова ціна даного авто, ввезеного як гуманітарна допомога, на станом на 12.12.2024 становить 214 619 грн.

- автомобіль BMW X 5 2006 р.в VIN: НОМЕР_3 перебуває на реєстрації республіки Литва, номерний знак НОМЕР_4 , був завезений на територію України 02.02.2025р через митний пункт пропуску «Рава Руська-Хребенне», який придбаний за 240 000 гривень

- автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG 2005 р.в. VIN: НОМЕР_5 . Автомобіль перебуває на реєстрації республіки Литва. Номер при перетині кордону GGB 128, був завезений на територію України 12.04.2024р через митний пункт пропуску «Шегіні», який придбаний за 240 000 гривень.

Огороднічук, усвідомлюючи, що зазначені автомобілі ввезені в Україну як гуманітарна допомога, діючи в порушення вимог Закону України «Про гуманітарну допомогу», з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом одержання грошових коштів за продаж гуманітарної допомоги, використовуючи Інтернет платформу для продажу автомобілів «olx.ua», а також поширюючи інформацію про продаж автомобілів серед знайомих, здійснював пошук потенційних покупців, проводили переговори телефонним зв`язком та за допомогою месенджерів «Telegram», «Viber», «WhatsApp», обумовлював вартість та ставив умови продажу потенційним покупцям, а саме підписання документів про безоплатну передачу військовослужбовцям ЗС України обраного транспортного засобу.

12 грудня 2024 року, ОСОБА_12 діючи в умовах воєнного стану, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом одержання грошових коштів за продаж гуманітарної допомоги, знаходячись на території м. Слов`янськ, Донецької області біля будинку № 29 по вул. Університетської, здійснив продаж гуманітарної допомоги - транспортного засобу автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG 2005 р.в VIN: НОМЕР_1 , громадянину ОСОБА_13 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів. За продаж вказаного транспортного засобу отримав прибуток у сумі 214 619 грн.

Далі, 18 лютого 2025 року, ОСОБА_11 діючи в умовах воєнного стану, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом одержання грошових коштів за продаж гуманітарної допомоги, знаходячись на території м. Слов`янськ, Донецької області біля будинку 75А по вул. Академіка Богомольця здійснив продаж гуманітарної допомоги - транспортного засобу автомобілів BMW X 5 2006 р.в VIN: НОМЕР_3 , та VOLKSWAGEN TOUAREG 2005 р.в. VIN: НОМЕР_5 . За продаж вказаних транспортних засобів отримав прибуток у сумі 480 000 грн.

Внаслідок вчинення у вказаний спосіб продовжуваного кримінального правопорушення під час воєнного стану, ОСОБА_11 здійснив продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги у вигляді транспортних засобів у кількості трьох автомобілів загальною вартістю 705 000 грн.

О 12.14 годині 18 лютого 2025 року, ОСОБА_11 затримано в порядку ст. 208 КПК України, і в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

В своєму клопотанні слідчий ОСОБА_14 просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб стосовно підозрюваного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, ОСОБА_9 , із визначенням застави розміром 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року, застосовано до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, ОСОБА_9 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти, строком до 17 квітня 2025 року, із визначенням застави розміром 999 240 (дев`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок) гривень.

На вказану ухвалу слідчого судді захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати менш суворийзапобіжний захід у виді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_9 . Вважає, що відсутні ризики, на які посилається слідчий в своєму клопотанні.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , просить ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою передати ОСОБА_9 на поруки майору ОСОБА_15 та командиру взводу матеріального забезпечення батальйону логістики ОСОБА_16 , з покладенням на останніх відповідних зобов`язань. Вважає, що відсутні ризики, на які посилається слідчий в своєму клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прийшов до правильного висновку про недостатність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів, вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погоджується з висновками слідчого судді, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, з санкцією до 7 років позбавлення волі, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом таких показань та дослідження їх судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків. Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчим було доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

За таких обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування, а тому доводи апеляційних скарг захисників про можливість скасування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не є слушними.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, суд враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що розмір застави який достатньою мірою забезпечить належне виконання ОСОБА_9 своїх процесуальних обов`язків, повинен становити 330 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Європейським судом з прав людини визнано виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя вирішуючи заявлене клопотання, повно та всебічно врахував обсяг пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 , всі ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та прийшов до правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави.

Таким чином, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді - не обґрунтовані та були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2025 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: