УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2024 старший слідчий в ОВС СВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначає, що слідчим відділом УСБУ в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000177 від 20.11.2024 за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 2 ст. 258 КК України та підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 не пізніше 12.11.2024 (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) за допомогою месенджеру «Telegram» вступив у злочинну змову із невстановленою на даний час особою під псевдонімом « ОСОБА_13 » та переслідуючи корисливі мотиви, на пропозицію останнього надав свою згоду на вчинення терористичного акту з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

Після цього ОСОБА_11 , в період з 12.11.2024 по 20.11.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) з метою реалізації злочинного умислу, направленого на вчинення терористичного акту, залучив своїх знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_11 від невстановленої особи під псевдонімом « ОСОБА_13 » в месенджері «Telegram» отримав детальні інструкції по виготовленню саморобного пристрою, а саме щодо способу та засобів, які для цього потрібно.

Також, ОСОБА_11 від невстановленої особи під псевдонімом « ОСОБА_13 » в месенджері «Telegram» отримав детальні інструкції щодо методів дотримання конспірації під час підготовки та вчинення терористичного акту.

На виконання вказаних інструкцій ОСОБА_11 з метою конспірації, під час підготовки до вчинення терористичного акту, надав вказівку ОСОБА_5 підшукати для найму квартиру.

14.11.2024 ОСОБА_5 на виконання вказівки ОСОБА_11 підшукав та найняв квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

15.11.2024 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на вчинення терористичного акту, на виконання детальних інструкцій невстановленої особи під псевдонімом « ОСОБА_13 » ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 придбали предмети й речовини для подальшого виготовлення на їх основі саморобного вибухового пристрою, які розмістили за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього ОСОБА_11 , в період з 15.11.2024 по 20.11.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу направленого на вчинення терористичного акту, на виконання детальних інструкцій невстановленої особи під псевдонімом « ОСОБА_13 », перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 з вищевказаних придбаних предметів й речовин, виготовив саморобний вибуховий пристрій.

20.11.2024 продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, в проміжок часу з 18 год. 00 хв. по 18 год. 42 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 , використовуючи службу таксі, прибули на місце неподалік від Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (м. Житомир, вул. Лесі Українки, буд. 17), де під лавкою навпроти головного входу до приміщення зазначеного органу поліції встановили вищевказаний саморобний вибуховий пристрій, навпроти якого розмістили камеру відеоспостереження.

Після встановлення вказаного пристрою ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 , використовуючи службу таксі, покинули місце закладки саморобного вибухового пристрою. Надалі ОСОБА_11 , використовуючи месенджер «Telegram» проінформував невстановлену особу під псевдонімом « ОСОБА_13 » про виконання поставленого завдання, після чого о 18 год. 42 хв. у місці встановлення вказаного пристрою пролунав вибух.

21.11.2024 о 20 год. 13 хв. у даному кримінальному провадженні на підставі ст. 208 КПК України затримано громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

22.11.2024 громадянину України ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, а саме у вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, якщо такі дії були вчиненні з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення підтверджуються зібраними у провадженні доказами, а саме: матеріалами отриманими в ході проведення слідчих (розшукових) дій, протоколами слідчих дій, зокрема: протоколом огляду місця події від 20.11.2024; протоколами допиту свідка ОСОБА_14 від 20.11.2024 та 21.11.2024; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 від 21.11.2024; протоколом обшуку житлової квартири, за місцем проживання ОСОБА_5 від 21.11.2024; протоколом обшуку житлової квартири від 21.11.2024 за адресою: АДРЕСА_2 , яку орендували ОСОБА_5 та ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 22.11.2024; протоколом допиту заступника начальника відділу вибухотехнічної служби ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 від 29.11.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 21.11.2024; протоколами огляду мобільного телефону ОСОБА_11 від 29.11.2024; протоколом огляду від 29.11.2024; протоколом огляду від 06.12.2024; протоколом огляду від 29.11.2024; протоколом огляду від 07.12.2024 мобільного телефону ОСОБА_5 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22.11.2024 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 1 місяць, тобто до 20.12.2024, без визначеного розміру застави. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04.12.2024 у задоволені скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на вищевказану ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира, відмовлено.

Термін дії запобіжного заходу закінчується 20.12.2024, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не представляється можливим, у зв`язку з особливою складністю провадження, що обумовлено його специфікою та необхідністю проведення відповідних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, зокрема: отримати висновки призначених 8 судових молекулярно-генетичних експертиз; отримати висновки призначених 2 судових дактилоскопічних експертиз; отримати висновок судової вибухово-технічної експертизи; отримати висновки призначених 4 комп`ютерно-технічних експертиз; провести огляди об`єктів, які надавались на експертне дослідження; провести 7 тимчасових доступів до речей та документів, а також провести огляд отриманої інформації; провести огляд вилучених під час обшуків речей і предметів; провести слідчі експерименти за участі підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ; провести одночасні допити між підозрюваними ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 ; провести інші слідчі (розшукові) дії, потреба в яких виникне в ході досудового розслідування; у порядку ст. 290 КПК України відкрити зібрані у ході досудового розслідування матеріали, у тому числі процесуальні документи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Також, особлива складність обґрунтовується умовами дії військового стану, особливою зайнятістю відповідних експертних установ через значну кількість кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим проведення ряду експертиз на даний час триває.

Результати вказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема висновки експерта, мають виключно важливе значення у вказаному кримінальному провадженні щодо підтвердження чи спростування причетності ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину, які стануть підставою для остаточної кваліфікації дій підозрюваного та в подальшому - для використання їх стороною обвинувачення чи захисту під час судового розгляду.

Наявна інформація, отримана у ході досудового розслідування свідчить про те, що заявлені стороною обвинувачення при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, які передбачені п.п.1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились і підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, продовжувати свою злочинну навмисну діяльність з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, або іншу діяльність на шкоду державній безпеці України, а також перешкоджати кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду, шляхом знищення, приховування чи спотворювання речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення вважає, що зазначеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони, не передбачаючи повну ізоляцію підозрюваного від оточення та засобів зв`язку та здійснення постійного контролю за його діями і пересуванням, не зможуть забезпечити відсутність описаних ризиків.

Крім цього, на наявність підстав для тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, крім вищевказаних ризиків, вказують наступні обставини, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України; санкція вказаного злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої; перебуваючи на волі, ОСОБА_5 , продовжуватиме контактувати із невстановленими на даний час причетними особами та в подальшому повторно вчиняти протиправні дії, спрямовані на порушення громадської безпеки, залякування населення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, ОСОБА_5 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, та не є особою призовного віку, що дає йому змогу безперешкодно перетнути державний кордон України.

Таким чином, вищевказані зібрані у ході досудового розслідування докази та додатково підтверджені ними фактичні дані про обставини вчинення ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб інкримінованого йому кримінального правопорушення свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Таким чином, беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, враховуючи вищевказані ризики, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків слідчий просить клопотання задовольнити.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний та законний представник підозрюваногоу судовому засіданні просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки ризики стороною обвинувачення не доведені. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Пояснив, що підозрюваний сприяє слідству.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

22.11.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258 КК України.

22.11.2024 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 строком до 20.12.2024.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v.Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та ОСОБА_5 причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258 КК України, а також, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Отже органом досудового розслідування доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26.07.2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Будь-яких інших обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не встановлено, тому враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та наявні достатні правові підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 30 діб.

Строк дії ухвали до 17.01.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1