Справа № 362/3147/21
Провадження № 1-в/362/62/25
Ухвала

і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові Київської області клопотання представника Обухівського районного відділу № 1 філії Держаної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області (далі-орган пробації) про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

Заявник звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням, де просить звільнити від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2021, який змінено ухвалою Київського апеляційного суду від 01.12.2022 шляхом призначення більш м`якого покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Клопотання мотивоване тим, що органом пробці вживали всі можливі заходи щодо виконання призначеного покарання, однак станом на 01.12.2024 з дня набрання рішенням законної сили минуло 2 роки. Враховуючи положення ст. 80 КК України доцільно вирішити дане питання.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі.

Представник органу пробації і прокурор направили до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, підтримали та просили його задовольнити.

У силу ч. 5 ст. 539 КПК Українинеявка учасників провадження не перешкоджає проведенню судового розгляду. Також за наведених підстав відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали клопотання у їх сукупності, встановив таке.

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2021, який змінено ухвалою Київського апеляційного суду від 01.12.2022, ОСОБА_3 призначено більш м`яке покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Рішення суду набрало законної сили 01.12.2022.

09.02.2023 даний вирок та ухвала надійшли до органу пробації для виконання.

10.02.2023 ОСОБА_3 з`явився до органу пробації та у письмовому повідомленні повідомив, що виконати призначене покарання не має змоги, оскільки ніде не працює, перебуває на утриманні родичів та коштів на сплату штрафу не має.

28.03.2024 органом пробації була направлено до ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП у Київській області матеріали на засудженого ОСОБА_3 про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді штрафу, 12.04.2024 відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 0000102 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 389 КК України, однак 14.02.2025 органом пробації отримано копію постанови від 14.11.2024 сектору дізнання ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000102 відносно ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю в діянні особи складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

Відповідно до зібраних матеріалів щодо джерел отримання доходів засуджений ОСОБА_3 в період 2023-2024 років не отримував доходів, отже він не має можливості сплатити призначену суму штрафу.

Відповідно до вимоги від 24.01.2025 засуджений ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень не скоював, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно положень ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК Україниперебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Ст. 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N 5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2021, який змінено ухвалою Київського апеляційного суду від 01.12.2022 шляхом призначення більш м`якого покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч. 1 п. 1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України,ст. 152 КВК України, суд, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.06.2021, який змінено ухвалою Київського апеляційного суду від 01.12.2022 призначивши більш м`яке покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян. що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1