провадження №1-кп/947/876/25
У Х В А Л А

24 березня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000170 від 28.02.2025 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313 КК України.

24.03.2025 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. Зміст клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313 КК України.

Відносно ОСОБА_3 27.09.2024 слідчим суддею Жовтневого районного суду Миколаївської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави у розмірі 1211200 гривень, строком до 24.11.2024.

Надалі, ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 було неодноразово продовжено строк тримання під вартою, останній раз до26.03.2025 року включно та зменшено розмір застави до 454200 гривень.

Вказував, що встановлені раніше ризики, передбачені ст.177 КПК України, на даний час не зменшились й продовжують існувати, а саме: згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, так як усвідомлює, що санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років; згідно п.3 ч.1 ст.177 КПК обвинувачений може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів чи відмову від них; згідно п.4 ч.1 ст.177 КПК обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки до суду; згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із збутом та зберіганням наркотичних засобів.

Вважав, що з урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованих ОСОБА_3 діянь, для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який наддасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стверджував, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе унеможливити запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні. Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухиленню обвинуваченого від суду. Запобіжні заходи у вигляді особистої поруки, та особистого зобов`язання не зможуть унеможливити настанню таких ризиків, як вчинення нових злочинів.

Припускав, що зважаючи на обсяг вилученої психотропної речовини, обвинувачений міг систематично отримувати значні доходи від вчинення кримінальних правопорушень.

Посилаючись на викладене, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, не визначати.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, під час судового засідання, проти клопотання заперечували Захисник зокрема зазначила, що ризики зазначені прокурором не підтверджені. Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та не є фігурантом в інших кримінальних провадженнях. Вважала, що розмір застави повинен бути помірним, а тому просила зменшити його розмір до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Звертала увагу, що у ОСОБА_3 є сім`я, малолітня дитина, теща, яка проживає у м.Одесі. У зв`язку з цим, просила змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію захисника, додатково пояснив, що проживає у м.Одесі близько двох років. Має сім`ю, яка зараз перебуває за кордоном через війну. До затримання офіційно не працював, на життя заробляв підробітками.

3. Висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2024 року, до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому, ухвалами слідчих суддів було неодноразово продовжено, останній раз до 26.03.2025 року включно.

Крім того, до обвинуваченого було застосовано альтернативний запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 454200,00 грн.

Під час застосування останнього продовження ОСОБА_3 вищевказаного запобіжного заходу, слідчим суддею були враховані ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів. При цьому, за особливо тяжкий злочин, передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, міцних соціальних зв`язків у м.Одесі не має.

Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.313 КК України, у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинувачених та є достатньою підставою для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не достатні для запобігання зазначеному ризику.

При цьому, суд вважає, що зі спливом певного часу, вказаний ризик не зменшився, оскільки обставини, які його обумовлюють також не змінилися та не відпали, а виникненню ризику переховування від суду й перешкоджає своєчасне застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

На думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу, у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При цьому, суд не знаходить підстав для зменшення застави, та вважає за необхідне залишити її у розмірі, що був визначений ухвалою слідчого судді від 13.02.2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника в частині зміни запобіжного заходу на домашній арешт та зменшення розміру застави відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 травня 2025 року включно.

2. Залишити без змін обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави на рахунок Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно та зобов`язати останнього: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із міста Одеси без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання

3. Роз`яснити обвинуваченому, що у разі неявки за викликом до суду без поважних причин, або неповідомлення про причини своєї неявки, чи порушення покладених на нього обов`язків застава звертається у дохід держави.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

4. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

5. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1