Справа № 134/448/25
УХВАЛА

Іменем України

11 квітня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника виправного центру ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізяслав Хмельницької області, громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

В провадженні Крижопільського районного суду перебуває клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у якому він просить застосувати до нього ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити, вважає, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник виправного центру ОСОБА_4 вказав, що підтримує висновок комісії установи щодо засудженого ОСОБА_5 , оскільки він не в повній мірі довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, за час відбування покарання характеризується посередньо, притягувався до дисциплінарної відповідальності, в поточному році заохочень не отримував, тому відносно нього недоцільно застосовувати умовно-дострокове звільнення. Окрім того, засуджений ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив та продовжив порушувати закон, вчинивши нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Заслухавши пояснення засудженого, представника виправного центру, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обґрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25 серпня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначено ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2023. Ухвалено вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2023, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років обмеження волі та звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік у справі № 127/11462/23, виконувати самостійно.

Вироком Вінницького апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25 серпня 2023 року щодо ОСОБА_5 скасовано в частині призначення покарання. Визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2023 та остаточне покарання визначено у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі. В решті вирок залишено без змін.

З 18 листопада 2023 року і по теперішній час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)».

Початок строку: 18.11.2023 року, кінець строку: 18.12.2025 року.

Засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований згідно строкового трудового договору № 210-23 від 04.12.2023 та додаткових угод № 37-24 від 01.01.2024 року та № 112-24 від 29.03.2024 року до цього договору, строкового трудового договору № Т-8-24 П від 31.07.2024 року та додаткової угоди № Т-21-25 П від 01.01.2025 року до цього договору на контрагентському об`єкті ПП «Вікторі О». Згідно строкового трудового договору № Т-42-25 від 09.01.2025 року був працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Вінницька птахофабрика». Згодом був працевлаштований згідно цивільно-правового договору № Ц-21-25 від 06.02.2025 року в майстерні установи, де працює по теперішній час.

Згідно характеристики ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)», за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, двічі був заохочений. Підтримує рівні відносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, проявляє особисту ініціативу. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження». Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними та знайомими шляхом телефонних розмов. Вину в скоєному кримінальному правопорушенні визнає повністю. Заборгованості за виконавчими листами не має.

У засудженого ОСОБА_5 встановлено низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_5 підпадав по відбуттю 1/2 строку покарання, а саме 03.12.2024 року.

Рішенням комісії ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» - протокол № 27 від 25 грудня 2024 року - засудженому ОСОБА_5 відмовлено в порушенні клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як особі, яка не довела свого виправлення.

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання отримав два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (14.03.2024 подяка, 18.10.2024 зняття раніше накладеного стягнення від 12.07.2024), а також один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності (12.07.2024 3 доби ДІЗО за вживання спиртних напоїв).

Як вбачається з довідки ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 отримав дохід у розмірі 59 405,48 грн.

Станом на 11 квітня 2025 року засуджений ОСОБА_5 відбув 1/2 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 8 місяців 7 днів.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що дані про поведінку засудженого ОСОБА_5 за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.

На переконання суду, засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення в розумінні ст. 81 КК України, оскільки процес виправлення і перевиховання має бути стабільним та послідовним. Те, що засуджений ОСОБА_5 працевлаштований, має два заохочення, дотримується режиму відбування покарання є недостатнім для висновку про наявність підстав для звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Суд також враховує, що на засіданні комісії виправного центру 25 грудня 2024 року зроблено висновок про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення та не заслуговує на застосування ст. 81 КК України. З того часу засуджений ОСОБА_5 не отримав жодного заохочення.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя