Номер провадження: 11-кп/813/595/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2024 у кримінальному провадженні № 0001964 від 07.09.2023 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, учня 9 класу ОЗСО "Сергіївський ліцей", який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 104 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін строком на 1 рік, із встановленням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислюється з моменту оголошення вироку.

Стягнуто з обвинуваченого витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №4648/23 від 05.10.2023 в розмірі 260 гривень.

Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні продовжувався, востаннє, Указом Президента України від 26.07.2023 року за №451/2023, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб (до 15 листопада 2023 року). Законом України від 27.07.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Так, під час дії воєнного стану на території України, 20.08.2023 року о 14:00 годині, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на причалі, що розташований неподалік реабілітаційного центру «Вікторія» за адресою: Одеська область,Білгород Дністровський район, смт Сергіївка, вул. Набережна Ротерхема, 22, де побачив під деревом жіночу пляжну сумку, в якій знаходився мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 10 C, що належить потерпілій ОСОБА_10 . В цей час у обвинуваченого ОСОБА_7 виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна з метою власного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_7 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, розуміючи що діє в умовах об`явленого на території України воєнного стану, взяв із вищезазначеної жіночої пляжної сумки та таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_10 , мобільний телефон марки Xiaomi Redmi модель 10 C (220333QNY) блакитного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 .

В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 2792 гривні 30 копійок.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме те, що суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченого та необгрунтовано не застосував положення ст. 69 КК України.

Просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, виклавши абзац 1 резолютивної частини вироку у наступній редакції :« ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_12 була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, враховуючи думку учасників процесу, апеляційний суд з урахуванням ст. 405 КПК України вважає можливим провести апеляційний розгляд без її участі.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до оскаржуваного вироку суду першої інстанції та журналу судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 свою провину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та не заперечував вчинення ним умисного таємного викрадення чужого майна вчинене в умовах воєнного стану.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу та технічного запису судового засідання, кримінальне провадження розглянуто у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, порядок якого та наслідки були належним чином роз`яснено учасникам судового провадження.

В апеляційній скарзі прокурора не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину, встановленого судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо незастосування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому положень ст. 69 КК України.

Відповідно до практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як вбачається з оскаржуваного вироку при призначенні покарання ОСОБА_7 суд не в повній мірі відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував дані, які характеризують особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Так суд першої інстанції до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та неповнолітній вік обвинуваченого ОСОБА_7 в момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Разом з цим, колегія суддів вважає необхідним врахувати те, що обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, на час вчинення ним кримінального правопорушення йому виповнилось 14 років, під час досудового розслідування він вибачився перед потерпілою, матеріальна шкода є невеликою, жодних претензій до обвинуваченого потерпіла не має. З досудової доповіді вбачається, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі та особа винного не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, допустився невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого,а тому вирок суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання підлягає зміні та призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КПК України.

Керуючись статтями 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

ВирокБілгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2024,яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - змінити в частині призначеного покарання.

Викласти абзац 1 резолютивної частини вироку у наступній редакції: « ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі».

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Повний текст ухвали буде проголошено 24.01.2025 року о 09:00 годині в залі судових засідань Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4