СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1371/25
ун. № 759/4808/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача відділу дізнання Святошинського управління поліції ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулався до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить: визнати протиправним та скасувати постанову дізнавача відділу дізнання Святошинського управління поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_5 про зміну процесуального статусу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати старшого дізнавача відділу дізнання Святошинського управління поліції у м. Києві, капітана поліції ОСОБА_6 або службових осіб, які входять в групу слідчих (дізнавачів) винести постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч. 4 ст. 358 КК України; зобов`язати старшого дізнавача відділу дізнання Святошинського управління поліції у місті Києві, капітана поліції - ОСОБА_6 або службових осіб, які входять в групу слідчих (дізнавачів) винести постанову про визнання в якості потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скарга обґрунтована тим, що у кримінальному провадженні №0000229 від 23.02.2024 року, скаржник ОСОБА_3 визнана потерпілою. Проте, дізнавачем винесено постанову про зміну процесуального статусу від 20.02.2025 року. ОСОБА_3 ,, як потерпіла сторона у вказаному кримінальному провадженні категорично не погоджується з прийнятим процесуальним рішенням та викладеними у постанові обставинами, у зв`язку з чим звернулась за захистом своїх прав.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному у рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Так, ч.1 ст.303 КПК України не передбачено порядок оскарження рішення слідчого/прокурора про зміну процесуального статусу особи.

Пункт 5 ч.1 ст.303 КПК України передбачає можливість оскарження рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Таким чином, слідчий суддя звертає увагу, що постанова про зміну процесуального статусу та відмову у визнанні потерпілим є різними процесуальними рішеннями, оскарження і розгляд яких передбачено нормами ч.1 (під час досудового розслідування) та ч.2 (під час підготовчого провадження у суді) ст.303 КПК України.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова дізнавача відділу дізнання Святошинського управління поліції у місті Києві, капітана поліції ОСОБА_5 про заміну статусу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000229 від 23.02.2024 року з потерпілого на свідка, може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Зважаючи на приписи наведеної процесуальної норми закону, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Окрім того, слідчий суддя вважає, що вимоги скарги ОСОБА_3 про зобов`язання старшого дізнавача відділу дізнання Святошинського управління поліції у м. Києві, капітана поліції ОСОБА_6 або службових осіб, які входять в групу слідчих (дізнавачів) винести постанову про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч. 4 ст. 358 КК України та зобов`язання старшого дізнавача відділу дізнання Святошинського управління поліції у місті Києві, капітана поліції - ОСОБА_6 або службових осіб, які входять в групу слідчих (дізнавачів) винести постанову про визнання в якості потерпілої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги не формують конкретний предмет оскарження рішень, дій або бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які передбачені для оскарження слідчому судді відповідно до вичерпного переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, визначеного ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України, на постанову дізнавача відділу дізнання Святошинського управління поліції ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1