справа № 732/176/25 провадження № 1-кп/732/41/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025 місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

у присутності секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження № 0000016 від 29.01.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смолянка Куликівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, працює механізатором на МТФ №2 СТОВ «Віра», не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

В умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024, затвердженим Законом України від 29.10.2024 № 4024-ІХ, з 05 год 30 хв 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, а саме 21 січня 2025 року, близько 05 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, прибув до господарства ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_3 , відшукав ключ від замка вхідних дверей житлового будинку, місце зберігання якого йому було відоме, відімкнув замок та проник до будинку, де діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав з гаманця ОСОБА_5 , який знаходився в її сумці, належні останній грошові кошти у сумі 8000,00 грн, чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. По суті пред`явленого обвинувачення показав, що він після нічної зміни о 05 годині ранку 21 січня 2025 року зайшов до будинку потерпілої і взяв у неї з гаманця, який лежав у сумці, грошові кошти у сумі 8000,00 грн, і пішов додому. Повідомив, що працює разом з потерпілою на СТОВ «Віра», і приходив разом з сином потерпілої до них додому пити каву, та бачив, куди остання клала кошти, а також він знав, де потерпіла ховає ключі від будинку. Повідомив, що взяв у потерпілої гроші для того, щоб віддати борги за автомобіль, купив два дзеркала для автомобіля та на залишок коштів придбав продукти харчування. ОСОБА_4 зазначив, що він вибачився перед потерпілою у присутності слідчого, проте вона його вибачення не прийняла, він щиро розкаюється у вчиненому, повністю відшкодував потерпілій суму грошових коштів, і приймав участь у всіх запропонованих йому слідчим слідчих діях.

Потерпіла ОСОБА_5 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася. 24.02.2025 надала суду заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України без її участі, претензій матеріального та морального характеру не має, так як завдані матеріальні збитки він добровільно відшкодував в повному обсязі. При призначенні покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду, просила останнього суворо не карати (а. с. 14).

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти проведення судового засідання за відсутності потерпілої ОСОБА_5 .

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій, учасники справи вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його особу, а також процесуальних рішень, прийнятих в ході досудового розслідування.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, а інкриміноване обвинуваченому діяння доведено у повному обсязі.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_4 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, скарг з боку жителів села на нього не надходило, компрометуючих матеріалів немає. За період роботи у СТОВ «Віра» зарекомендував себе з хорошої сторони, до своїх обов`язків відноситься добросовісно, порушень трудової дисципліни не виявлено.

Згідно із довідками КНП «Городнянська міська лікарня» № 17 від 30.01.2025 та КНП «Менська міська лікарня» № 32 від 30.01.2025 обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_5 заподіяного матеріального збитку у розмірі 8000,00 грн.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує його вік, сімейний стан, освіту, стан його здоров`я, наявність обставин, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують призначення покарання, позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо обрання міри та виду покарання.

Враховуючи тяжкість і конкретні обставини скоєного ОСОБА_4 злочину, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на негативній оцінці своєї протиправної поведінки, усвідомлення скоєного та готовність понести покарання, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, та з урахуванням вимог ст. 75 КК України суд дійшов висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Також суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотань про їх застосування не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 369-371, 373-374, 392, 393, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- легковий автомобіль марки ВАЗ 2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання обвинуваченому ОСОБА_4 , повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- два дзеркала заднього виду для автомобіля марки ВАЗ, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 3 (м. Городня) ЧРУП ГУНП в Чернігівській області конфіскувати в дохід держави.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та направити потерпілій.

Суддя ОСОБА_1