Справа № 233/5000/24
Провадження № 1-кп/932/968/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000270 від 10.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , підтримавши обґрунтування, правові підстави та ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що зазначені у раніше поданому клопотанні про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурор зазначив, що ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, доведеними, такими, що продовжують існувати та не зменшилися, а також необхідними для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку із тим, що обвинувачений спроможний:

1) переховуватись від суду, беручи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, тому наслідки і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути визнані ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

2) незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що свідок є сусідкою обвинуваченого та надала під час досудового розслідування показання, що свідчать про причетність ОСОБА_5 до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення. Отже, до моменту допиту свідка безпосередньо у судовому засіданні зазначений ризик є актуальним та не зменшився (п. 3 ч. 1. ст. 177 КПК України).

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання із зазначених вище підстав.

Захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим та безпідставним, ризики недоведені, фактично є припущенням сторони обвинувачення, тяжкість покарання не може бути підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З урахуванням викладеного, захисник ОСОБА_4 просив суд змінити запобіжний захід із тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинною у вчиненні злочину.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, який спричинив загибель людини, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, без обрання іншої, альтернативної міри покарання.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення покарання, враховуючи його тяжкість, спроможний переховуватися від суду. Окрім того, існує ризик впливу на свідка у кримінальному провадженні, оскільки на сьогоднішній день вона не допитана судом.

Отже, на сьогоднішній день ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені судом раніше не зменшилися, продовжують існувати та необхідні для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Твердження сторони захисту не знайшли своє підтвердження під час ухвалення рішення, оскільки захисник обмежився поверхневою аргументацією недоведеності ризиків та необґрунтованістю клопотання прокурора без зазначення або посилання на конкретні підстави, фактори або документи, які б спростовували застосування такого запобіжного заходу, враховуючи імперативність кримінально-процесуального законодавства з приводу застосування запобіжного у виді тримання під вартою за статтею кримінального кодексу, яка інкримінована обвинуваченому.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючисьст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням його в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 09 лютого 2025 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_5 під вартою є 09 лютого 2025 року включно.

На підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави не визначати.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 13 грудня 2024 року о 09 год. 40 хв.

Суддя ОСОБА_1