ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/1161/25

Провадження № 1-кп/210/437/25

11 березня 2025 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, - адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), матеріали кримінального провадження №0000016 від 17 січня 2023 року, та угоду про визнання винуватості, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, до арешту не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до арешту не маючого постійного місця проживання, на теперішній час відбуває покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, с. Красноіванівка, раніше неодноразово судимого:

1) 02 червня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.187 ч.1 КК України, до покарання у виді 05 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з випробуванням, строком на 03 роки. 23 серпня 2011 року Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок від 02 червня 2011 року Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, скасовано в частині призначеного покарання, та призначено покарання у виді 04 років позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково 07 березня 2014 року на невідбутий строк 01 рік 03 місяці 01 день;

2) 27 жовтня 2015 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.263 ч.1 КК України, до покарання у виді 03 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з випробуванням строком на 01 рік. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2016 року, скасовано звільнення з іспитовим строком та направлено для відбуття покарання у виді позбавлення волі згідно з вироком від 27 жовтня 2015 року, строком на 03 роки. Звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково 18 березня 2019 року, на невідбутий строк 07 місяців;

3) 08 червня 2022 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.309 ч.2, 311 ч.2 КК України, до покарання у виді 05 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з випробуванням строком на 03 роки;

4) 18 липня 2022 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.309 ч.1 КК України, до покарання у виді 03 місяців арешту. Звільнився по відбуттю строку покарання 07 січня 2023 року;

5) 10 січня 2024 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України, до покарання у виді 05 років позбавлення волі. Вироком Дніпровського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року, вирок від 10 січня 2024 року скасовано в частині призначеного покарання. Вважається засудженим за ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України, до покарання у виді 03 років позбавлення волі. Вирок Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року, вирішено виконувати самостійно;

6) 10 червня 2024 року Довгицівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України, до покарання у виді 03 років 01 місяця позбавлення волі. Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року, виконувати самостійно;

7) 29 жовтня 2024 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.309 ч.1, 70 ч.4 КК України, до покарання у виді 03 років 01 місяця позбавлення волі;

8) 30 жовтня 2024 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.4, 361 ч.1, 361 ч.2, 182 ч.1, 209 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4, 71 ч.1 КК України, до покарання у виді 05 років 02 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з фінансово-господарськими операціями строком на 01 рік, та з конфіскацію усього належного на праві власності майна;

9) 04 лютого 2025 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ст.ст.185 ч.4, 361 ч.1, 361 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України, до покарання у виді 05 років 02 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з фінансово-господарськими операціями строком на 01 рік, та з конфіскацію усього належного на праві власності майна,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.4, 361 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2025 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.4, 361 ч.2 КК України, разом з угодою про визнання винуватості між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Зі змісту обвинувального акту та угоди про визнання винуватості вбачається наступне.

ОСОБА_4 , 30 грудня 2022 року, не пізніше 17:11год., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме застосунку «Приват-24», призначеного для дистанційного керування банківськими рахунками, права на який належать АТ КБ «Приватбанк», а також державної системи віддаленої ідентифікації «BankID», що забезпечує передачу персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб`єкта, який надає користувачу послугу, права на яку належать Національному банку України, діючи в порушення вимог та приписів Закону України «Про Захист персональних даних», Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», Закону України «Про інформацію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року №22, маючи у розпорядженні засіб вчинення злочину, а саме мобільний термінал з підключенням до мережі Інтернет, встановити ідентифікаційні ознаки якого не виявилось за можливе, з раніше встановленим до його операційної системи застосунком «Приват-24», а також дублікатом sim-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», якій відповідає абонентський номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що використовувався останнім, як логін доступу (фінансовий номер телефону) у застосунку «Приват-24» до відкритого на ім`я останнього банківського рахунку у АТ КБ «Приватбанк», якому відповідає банківська картка № НОМЕР_2 , діючи без відома та згоди останнього, здійснив несанкціоноване втручання в роботу вищезгаданого застосунку як інформаційної (автоматизованої) системи, що виразилось у дистанційній ідентифікації та верифікації його особи як ОСОБА_6 , шляхом обміну ідентифікаційними даними з АТ КБ «Приватбанк» у мережі Інтернет та sms-листуванням, за наслідками якого отримав безпосередній доступ до вищезгаданого банківського рахунку ОСОБА_6 та можливості здійснювати банківські операції за ним, а також можливість подальшого отримання адміністративних (державних), фінансових, комерційних та інших послуг у мережі Інтернет від його імені.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.361 ч.2 КК України, за ознаками несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчиненого повторно.

Крім того, ОСОБА_4 , 30 грудня 2022 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 17:11год., знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, маючи у розпорядженні засіб вчинення злочину, а саме мобільний термінал встановити ідентифікаційні ознаки якого не виявилось за можливе, з раніше встановленим на нього застосунком «Приват-24», призначеного для дистанційного керування банківськими рахунками, права на який належать АТ КБ «Приватбанк», а також державної системи віддаленої ідентифікації «BankID», що забезпечує передачу персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб`єкта, який надає користувачу послугу, права на яку належать Національному банку України, а також дублікат sim-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», якій відповідає абонентський номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що використовувався останнім як логін доступу (фінансовий номер телефону) у застосунку «Приват-24» до відкритого на ім`я останнього банківського рахунку у АТ КБ «Приватбанк», діючи без відома та згоди останнього, шляхом несанкціонованого втручання в роботу вищевказаного застосунку, що виразилось у верифікації його особи як ОСОБА_6 здійснив банківські операції між розрахунковими рахунками, відкритих на ім`я потерпілого, внаслідок чого банком утримано комісію за перекази у сумі 244,33грн.

Після чого, реалізуючи подальший свій злочинний умисел, запропонував раніше знайомій ОСОБА_7 , котра не була обізнана з дійсними намірами ОСОБА_4 , з банківського рахунку, якому відповідає банківська картка № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_6 , в період часу з 17:19год. по 18:27год. 30 грудня 2022 року, здійснити переведення в готівку з вищевказаного банківського рахунку грошових коштів, яка використовуючи банкомати на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, здійснила банківські операції із зняття грошових коштів, а саме: 30 грудня 2022 року у період часу з 17:19год. по 17:21год. у банкоматі 2385 належному АТ КБ «ПриватБанк», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд.№33, на загальну суму 20000 гривень, 30 грудня 2022 року в період часу з 17:29год. по 17:32год. у банкоматі АТМ3994, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, буд.№25-А, який належить АТ «ОТП Банк» на загальну суму 25000 гривень та 30 грудня 2022 року о 18:27год. у банкоматі А2408791, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, 21А, який належить АТ «СЕНС Банк» на суму 1000 гривень, тим самим заволодів грошовими коштами потерпілого на загальну суму 46000грн., які ОСОБА_4 в подальшому обернув на свою користь, та розпорядився ними на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 46244,33грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.4 КК України, як крадіжка, за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження досягнуто угоди про визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, яку укладено 27 лютого 2025 року.

За змістом угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.4, 361 ч.2 КК України, та обставини вчинення цих кримінальних правопорушень, погодився понести покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185 ч.4,361 ч.2 КК України: за ст.185 ч.4 КК України, у виді 05 років позбавлення волі; за ст.361 ч.2 КК України, у виді 03 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 05 років. На підставі ст.70 ч.4 КК України, шляхом поглинення призначеного покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року, та вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 05 років 02 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з фінансово-господарськими операціями строком на 01 рік, та з конфіскацію усього належного на праві власності майна.

Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Також просив повністю задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, - адвокат ОСОБА_5 , кожен окремо в судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості. При цьому, заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди на суму 46244,33 гривні, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав.

Від потерпілого ОСОБА_6 надійшли письмова згода та заява, в котрих він просить проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості, призначення обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи. Заявлений позов потерпілий підтримав.

Вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, переконавшись в тому, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, та іншим положенням закону України про кримінальну відповідальність, встановивши, що підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України, суд затверджує угоду про визнання винуватості, укладену сторонами кримінального провадження 27 лютого 2025 року, та ухвалює обвинувальний вирок.

Кримінальними правопорушеннями потерпілому ОСОБА_6 завдано майнового збитку на загальну суму 46244,33грн, котрий не відшкодовано, заявлено цивільний позов.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як передбачено ст.127 ч.2 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 ч.5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст.128 ч.1 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ст.ст.128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування майнової шкоди, - 46244,33 гривні, котра складається з викрадених з карткового рахунку грошових коштів та комісії.

Судом з достовірністю встановлено, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна шкода, тому вказана шкода повинна бути відшкодована особою, що вчинила злочин, тобто обвинуваченим ОСОБА_4 .

Таким чином, враховуючи надані докази, визнання обвинуваченим ОСОБА_4 позовних вимог, заявлений потерпілим цивільний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.

Строк покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.314, 370, 371, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.4, 361 ч.2 КК України від 27 лютого 2025 року, укладену сторонами кримінального провадження, прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.4, 361 ч.2 КК України, та призначити йому покарання:

- за ст.185 ч.4 КК України, у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ст.361 ч.2 КК України, у виді 03 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, поглинути менш суворі покарання, призначені за даним вироком, та вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 05 (п`яти) років 02 (двох) місяців позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з фінансово-господарськими операціями строком на 01 (один) рік, та з конфіскацію усього належного на праві власності майна.

Строк покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Речовий доказ, перерахований на арк.крим.пров.№49, а саме CD-R-диск, котрий зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000016 від 17 січня 2023 року, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, - 46244,33 гривні (сорок шість тисяч двісті сорок чотири гривні 33коп.).

Матеріали кримінального провадження за №0000016 від 17 січня 2023 року, залишити при обвинувальному акті, справа №210/1161/25, провадження №1-кп/210/437/25.

З підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України, вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.473 КПК України.

Копія вироку суду вручається та направляється для вручення негайно засудженому, його захиснику та прокурору.

Крім того засудженому роз`яснюються вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Повний текст вироку суду складено 11 березня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1