Справа № 638/38/25
Провадження № 1-кп/638/3/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 28.08.2024, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, із середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, непрацевлаштованого, який не є особою з інвалідністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

Не пізніше жовтня 2016 року ОСОБА_3 , у невстановленому розслідуванням місці, маючи паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Ізмаїльським MB УМВС України в Одеській області, який знаходиться в офіційному обігу на території України, дізнавшись у ході спілкування від невстановленої особи про можливість виготовлення паспорта громадянина України, шляхом вклеювання фото в недійсний паспорт громадянина України, в останнього виник умисел на придбання та користування таким паспортом в подальшому. Далі ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел направлений на підроблення офіційного документу, а саме паспорта громадянина України, домовився із вказаною особою про його придбання та оплату його вартості у сумі 350 доларів США. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 надав невстановленій розслідуванням особі своє фото, з метою його вклеювання до підробленого паспорта громадянина України.

Після цього, невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений час, виготовила підроблений паспорт громадянина України НОМЕР_4 від 21.04.2010, виданий Дніпровським ВМХМВ УМВС України в Херсонській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом вклеювання фотографії ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, що встановлено Постановою Верховної ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» за попередньою змовою виготовив підроблений паспорт громадянина України, а саме надав свою фотокартку, яку було вклеєно до вже існуючого бланку паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 МР 317774 від 21.04.2010, виданий Дніпровським ВМХМВ УМВС України в Херсонській області.

Крім того, ОСОБА_3 27.08.2024, не пізніше 19 години, рухаючись по вулиці Замостянській у м. Ізюм Харківської області, був зупинений працівником поліції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, з метою перевірки документів. Далі ОСОБА_3 на законну вимогу надати документ, що посвідчує його особистість, достовірно знаючи, що паспорт громадянина України серійний номер НОМЕР_4 , виданий 21.04.2010 Дніпровським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є підробленим, використав його, пред`явивши працівнику поліції Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області та був викритий останнім. В подальшому вказаний паспорт громадянина України було вилучено працівниками поліції.

Відповідно до листа Управління державної міграційної служби України в Херсонській області паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 значиться недійсним.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/121-24/25556-ДД від 06.09.2024 за результатами судової технічної експертизи документів, у паспорті громадянина України серійний номер НОМЕР_4 , виданому 21.04.2010 Дніпровським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мають місце зміни первинного змісту, а саме: повна заміна фотокартки на сторінці № 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувальний акт надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

За встановлених обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків доведена повністю та кваліфікує його дії в межах пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, із середньою освітою, неодружений, утриманців не має, непрацевлаштований, не є особою з інвалідністю, під наглядом та на обліку лікаря-нарколога й -психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо,

Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також обставини вчинених кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати покарання у виді штрафу за кожним зі складів інкримінованих кримінальних проступків.

При цьому судом враховано, що покарання у виді обмеження волі до ОСОБА_3 застосовано бути не може згідно із положеннями ч. 3 ст. 61 КК України, оскільки обвинувачений досяг пенсійного віку.

Кримінальний проступок, що кваліфіковано за ч. 1 ст. 358 КК України, вчинено ОСОБА_3 не пізніше жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Із жовтня 2016 року зазначений закон про кримінальну відповідальність змінювався, санкція статті на даний час є більш суворою, аніж та, що діяла на час вчинення кримінального проступку.

Згідно із ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 358 КК України ОСОБА_3 призначається згідно із санкцією в редакції закону № 3207-VI від 7 квітня 2011 року.

Крім цього, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, вчинено до жовтня 2016 року, воно відноситься до кримінальних проступків, за яке передбачене найсуворіше покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На даний час із дня вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, минуло більше трьох років, що є підставою для звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до абз. 3 ч. 7 ст. 284 КПК України, у разі якщо суд встановить наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, суд на будь-якій стадії судового провадження зобов`язаний з`ясувати та врахувати думку обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження.

До матеріалів справи долучена заява ОСОБА_3 , в якій від заперечує проти закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 1 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої вказаної статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

У зв`язку з викладеними обставинами та враховуючи заперечення обвинуваченого щодо закриття кримінального провадження щодо нього за ч. 1 ст. 358 КК України з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, суд дійшов висновку про неможливість закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 358 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Перебіг давності за ст. 49 КК України не переривався та не зупинявся.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання, що йому призначається за ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, розмір витрат на залучення експерта становить: витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням під час досудового розслідування судової технічної експертизи документів, згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/25556-ДД складають 4543,68 грн.; витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням під час досудового розслідування судової технічної експертизи документів, згідно висновку

При цьому, ОСОБА_3 обвинувачується у підробці та використанні паспорта громадянина України НОМЕР_4 від 21.04.2010, а експертиза № СЕ-19/121-24/25558-ДД проведена щодо бланку посвідчення водія серії НОМЕР_6 від 31.12.2015 на ім`я ОСОБА_4 , неправомірні дії щодо якого ОСОБА_3 у даному провадженні не інкримінуються.

Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/25556-ДД в розмірі 4543,68 грн. в дохід держави та відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 витрат на проведення експертизи № СЕ-19/121-24/25558-ДД в розмірі 2271,84 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2024, на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 6541, видане 31.12.2015, дійсне до 31.12.2045, НОМЕР_6 з відкритими категоріями «В», «С1»; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 , уродженця села Катеринівка В-Лепетиського району Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що вилучено у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає скасуванню.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 381, 382, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції закону № 3207-VI від 7 квітня 2011 року) у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 2 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_3 від призначеного за ч. 1 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.2024, на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 6541, видане 31.12.2015, дійсне до 31.12.2045, НОМЕР_6 з відкритими категоріями «В», «С1»; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 , уродженця села Катеринівка В-Лепетиського району Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що вилучено у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Речові докази: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ТСЦ 6541, видане 31.12.2015, дійсне до 31.12.2045, НОМЕР_6 з відкритими категоріями «В», «С1»; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 , уродженця села Катеринівка В-Лепетиського району Херсонської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що вилучено у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на залучення експерта Харківського НДЕКЦ МВС України для проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/25556-ДД від 06.09.2024 в розмірі 4543,68 грн. стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1