Справа №127/4441/25
Провадження №1-кс/127/2000/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, в рамках кримінального провадження №0000905 від 20.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000905 від 20.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого неодноразово продовжено.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими виключеннями, не дозволяється.

ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, 21.01.2025 року близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи на території АЗС «WOG», що за адресою: м. Вінниця вул. Лебединського, 4А, повідомив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про можливість незаконного переправлення за грошову винагороду через державний кордон України осіб, які тимчасово обмежені у праві на виїзд за кордон на період воєнного стану.

При цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 умови, суму та спосіб такого переправлення, вказавши, що загальна вартість незаконного переправлення становить 16 тисяч доларів США з яких 1 тисячу доларів США він має отримати заздалегідь.

Надалі, ОСОБА_5 22.01.2025 в період часу з 17 години 00 хвилин до 17 години 06 хвилин, перебуваючи біля ресторану «Terramare» що по проспекту Коцюбинського, 76, в м. Вінниці, зустрічався з ОСОБА_7 , та отримав від останнього грошові кошти у вигляді однієї тисячі доларів США, як частину винагороди за організацію незаконного перетину державного кордону.

Під час спілкування 6 та 7 лютого 2025 року ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що перевезе останнього до прикордонного регіону, де його зустрінуть інші, невстановлені досудовим розслідуванням особи, за попередньою змовою з якими діяв ОСОБА_5 , та які здійснять безпосереднє незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України.

В подальшому, ОСОБА_5 08.02.2025 приблизно о 11 годині 49 хвилині, на стоянці навпроти центрального автовокзалу, що по вул. Київська, 8, в м. Вінниці додатково розповів ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, про умови та спосіб незаконного переправлення через кордон та отримав від нього імітаційні засоби у вигляді грошових коштів в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США за переправлення останнього через державний кордон України, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

На підставі здобутих доказів 09.02.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вінниці, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-показаннями свідка ОСОБА_7 від 24.12.2024 і 30.01.2025, який повідомив про обставини при яких ОСОБА_5 організовував незаконне переправлення державного кордону України та за яких обставин передавалися грошові кошти;

-протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 08.02.2025;

-протоколом санкціонованого обшуку автомобіля який знаходиться в користуванні ОСОБА_5 від 08.02.2025 за результатами якого було вилучено імітаційні засоби у вигляді грошових коштів та автомобіль.

-протоколом санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 08.02.2025 за результатами якого було вилучено частину грошових коштів, які передавалися ОСОБА_5 22.01.2025;

-протоколами огляду та вручення грошових коштів від 22.01.2025 та 08.02.2025;

-протоколом про проведення контролю за вчиненням злочину від 29.01.2025;

-протоколами про проведення НСРД аудіо-,відеоконтролю особи від 29.01.2025;

-протокол контролю за вчинення злочину від 08.02.2025.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, не має стабільного законного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання та під загрозою застосування суворої міри покарання достовірно знаючи місця та способи незаконного переправлення осіб через державний кордон України, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі за межами України, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Здобуті докази дають підстави вважати, що підозрюваний діяв у співучасті з іншими особами, які на даний час ще не встановлені, при цьому не установлено також безпосередні місця незаконного перетину кордону України, а також особи які вже перетнули кордон чи тільки це планували з допомогою ОСОБА_5 , а тому перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу, підозрюваний може незаконно впливати у кримінальному провадженні на свідків та інших причетних осіб, а також знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, характер вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення дає підстави вважати, що це є одним із основних джерел його доходу, тобто перебуваючи на волі без застосування дієвого запобіжного заходу ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інший злочин, що є ризиком передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Враховуючи те, що за свої злочинні дії, підозрюваний ОСОБА_5 планував отримати від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 08.02.2025 становить 663835,20 гривні, а тому застава в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, а тому найбільш дієвим, відповідно до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, буде визначення застави у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з метою запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення його належної процесуальної поведінки та виконання покладених на нього обов`язків.

Отже, застосування жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, тому з урахуванням викладеного слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та вказав, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання. Просив визначити розмір застави у розмірі 80 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказав, що розмір застави, яку просить визначити прокурор є непомірною для підозрюваного, оскільки не володіє такими грошовими коштами, що підтверджується відомостями про сукупний розмір щорічного доходу підозрюваного, який є меншим за розмір застави, яку просить визначити прокурор.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 інкримінується скоєння тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дев`яти років, проте раніше не судимий, являється керівником двох підприємств, що свідчить про наявність соціальних зв`язків.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 може намагатись переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати у кримінальному провадженні на свідків та інших осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Щодо визначення розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що слідчим у клопотанні жодним чином не обґрунтовано визначення підозрюваному застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що розмір застави слід визначити в межах визначених п. 2, ч.5, ст. 182 КПК України, з урахуванням матеріального становища підозрюваного та обставин вчинення ним кримінального правопорушення, в тому числі розміру неправомірної вигоди, яку планував отримати останній.

Таким чином, слідчий суддя переконаний в доцільності задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України а саме в сумі 663 835 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) діб з моменту затримання підозрюваного, тобто з 12 години 00 хвилин 08 лютого 2025 року.

Встановити строк дії ухвали до 12 години 00 хвилин 09 квітня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави в сумі 663 835 (шістсот шістдесят три тисячі вісімсот тридцять п`ять ) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-утриматись від спілкування із особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорта) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_5 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_5 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: