Провадження № 1-кс/591/3750/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню,

В С Т А Н О В И В :

Захисник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, яке підтримав та мотивував тим, що 22 листопада 2024 року Зарічним районним судом м. Суми було накладено арешт на автомобіль та предмети, які раніше були вилучені під час огляду місця ДТП. Просив скасувати арешт, оскільки на думку заявника, з майном проведені необхідні слідчі дії, з клопотанням до суду слідчий звернувся з порушенням строків, а позбавлення можливості користування майном порушує право власності особи.

Слідчий в письмовій заяві заперечив проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши заявника, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Встановлено та не заперечено сторонами, що 22 листопада 2024 року по кримінальному провадженню № 000477, було накладено слідчим суддею арешт на автомобіль «VW», н.з. НОМЕР_1 , та предмети, які були вилучені раніше, в зв`язку з причетністю до події ДТП.

Підтвердження закінчення досудового розслідування по наведеному провадженню, суду надано не було.

На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.

З досліджених матеріалів вбачається, що вилучення зазначеного майна та накладення арешту на нього вмотивовувалось в першу чергу необхідністю збереження речових доказів, але на думку суду заявником взагалі не обґрунтовано того, що вилучене майно, в розумінні ст. 98 КПК України, втратило своє доказове значення в справі.

Це вбачається з того, що надані суду матеріали, а також характеристики арештованого майна свідчать про те, що зазначений заявником автомобіль та предмети безпосередньо стосуються обставин справи за фактом ДТП, досудове розслідування стосовно якого триває, а участь автомобіля в пригоді залишає на ньому певні сліди, які є невід`ємними від нього, що виключає втрату значення для справи цього майна, оскільки воно є джерелом доказів і в подальшому не виключається можливість повторного його дослідження (так само як і не виключається можливість проведення експертних досліджень), а також необхідність пред`явлення суду, тому в задоволенні клопотання належить відмовити.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд виходить і з того, що потреби кримінального провадження, зокрема, які зумовлюють необхідність збереження в належному стані речових доказів (враховуючи невід`ємність пошкоджень від самого майна) та можливість їх повторного дослідження в подальшому, переважають над особистими потребами особи, а передача такого майна володільцю та можливе його використання не гарантують в повній мірі збереження в належному стані доказу (обґрунтування клопотання в іншій частині стосується незгоди захисника, яким, до речі, не надано доказів на підтвердження повноважень саме від зареєстрованого власника транспорту, з ухваленим рішенням про арешт майна, яке сторони не позбавлені були можливості оскаржити в передбаченому законом порядку).

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна (автомобіля «VW», н.з. НОМЕР_1 , та предметів), вилученого 15 листопада 2024 року під час огляду по кримінальному провадженню № 0000477, відмовити.

Ухвала не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1