Справа № 569/792/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненськоїобласті в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0002596 від 13.11.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ковель Волинської Області, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, працюючої менеджером ТОВ «Металогруп», не судимої,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

цивільного позивача - ОСОБА_6 ,

представника цивільного позивача - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката - ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2024 року, близько 06 год. 58 хв., у темну пору доби, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем Skoda Rapid, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Млинівська, навпроти будинку № 12, зі сторони вул. Соборна у напрямку вул. Князя Володимира, у м. Рівне в порушення вимог п.п. б) п. 2.3 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - Правила дорожнього руху), проявила неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху, негайно не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво по ходу руху транспортного засобу, хоча мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом своєчасного застосування гальмування.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: важкої відкритої черепно-мозкової травми у вигляді багатоуламкового перелому кісток склепіння черепу, основи лицевого черепа, просторих крововиливів в речовину і під оболонки головного мозку, синців у лівій тім`яно-скроневій ділянці, на повіках очей та в ділянці носа; закритої тупої травми грудей у вигляді закритих уламкових переломів 2-7-го лівих ребер; просторого синця у тазовій ділянці зліва з поширенням на верхню третину лівого стегна по його зовнішній поверхні; синця по задній поверхні середньої третини лівого стегна; синця по задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки у її середній третині; крововиливу у фіксуючо-підвішуючий апарат внутрішніх органів - в ворота селезінки та нирок, корені легень, зв`язки печінки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. 14.11.2024 у реанімаційному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» РМР, від отриманих травм ОСОБА_9 , померла.

Між отриманими потерпілою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями і настанням її смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Порушення ОСОБА_3 , пункту 18.1 Правил дорожнього руху, який передбачає, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнала повністю, показала, що 13 листопада 2024 року, близько вранці, біля 06 год. 58 хв. у темну пору доби, керуючи автомобілем Skoda Rapid, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Млинівська, зі швидкістю 50 км/год., зі сторони вул. Соборна у напрямку вул. Князя Володимира, у м. Рівне допустила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво по ходу руху транспортного засобу. Зазначила, що цього дня видимість була погана, падав мокрий сніг, дорога була мокрою. Після збиття потерпілої, викликала швидку допомогу. У вчиненому щиро розкаялась, просила суворо не карати, та не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі, врахувати, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, позбавлення прав керування транспортним засобом позбавить можливість забезпечувати утримання сім`ї.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що обвинувачена ОСОБА_3 після дорожньої транспортної пригоди була в лікарні та турбувалася за дружину ОСОБА_9 , та допомагала матеріально. Претензій до обвинуваченої не має, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчинені нею кримінального правопорушення доведена повністю, кваліфікація її дій за ч.2 ст.286 КК України є правильною, оскільки вона, будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого настала смерть потерпілої.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує вимоги пунктів 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та практику ЄСПЛ, зокрема рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним, а також положення ст.65 КК України, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином вчиненим з необережності; обставини його вчинення; дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; міцність його соціальних зв`язків, що вона одружена на її утриманні перебуває малолітня дитина; обставини, що пом`якшують покарання якими суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, позицію потерпілого, який просить суворо не карати, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи вищенаведене, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, ставлення особи до вчиненого злочину з осудом, добровільне відшкодування шкоди, позицію потерпілого, щодо призначення покарання, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк наближений до мінімального, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України, та враховуючи вищенаведені пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, а тому вважає можливим звільнити її від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, сприятиме виправленню останньої та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій додаткового покарання, суд враховує, що набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 511).

Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена була учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди була ОСОБА_10 знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.

Порушення обвинуваченої «Правил дорожнього руху» пов`язані з очевидним для винної нехтуванням елементарних правил безпеки, що наслідком чого настала смерть пішохода.

З наведених підстав, суд приходить до переконання про необхідність призначати обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк.

Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 7561 грн.05 коп. гривень, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2024 року накладено арешт на транспортний засіб марки Skoda Rapid, номерний знак НОМЕР_1 , на переконання суду, арешт підлягає до скасування оскільки відпала необхідність в ньому.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувати.

Прийняти відмову від позивача ОСОБА_6 від цивільного позову.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на 1 рік

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один ) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 7561 (сім тисяч п`ятсот шістдесят одну) гривню 05 копійок.

ОСОБА_3 запобіжний захід не обирати.

Речові докази, а саме: автомобіль марки Skoda Rapid, номерний знак НОМЕР_2 , - вважати повернутим ОСОБА_3 , скасувавши арешт на вказаний транспортний засіб.

Оптичний диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Закрити провадження у справі в частині цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1