КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погодженого прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: грошові кошти у сумі 900 (дев`ятсот) гривень, купюрами номіналом: 200 грн. (2 штуки), 100 грн. (4 штуки), 50 грн. (2 штуки), мобільний телефон Apple iPhone IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Xiaomi» IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_5 , банківську картку «монобанк» НОМЕР_6 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Вказує на те, що в матеріалах справи немає жодних належних та допустимих доказів, які об`єктивно підтверджують факт вчинення інкримінованого злочину. Конфіскація інкримінованими статями не передбачена.

Крім того, ні грошові купюри, ні картки не підпадають під визначення речових доказів в кримінальному провадженні, не зберігають сліди злочинів (мак само по собі банківські картки не містять жодної інформації, а лише дані банківського рахунку до якого вони прив`язані можуть мати теоретичне доказове значення), то визнання цих речей речовими доказами та накладення на них арешту не відповідає вимогам закону.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то як зазначає апелянт, про наявність оскаржуваної ухвали було повідомлено в усній розмові слідчою, а текст оскаржуваної ухвали знайдено в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 09.09.2024, у зв`язку з чим адвокат просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а тому необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури м. Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 22.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361-2, ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

26.07.2024старший слідчий СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, а саме грошових коштів у сумі 900 (дев`ятсот) гривень, купюрами номіналом: 200 грн. (2 штуки), 100 грн. (4 штуки), 50 грн. (2 штуки), мобільного телефону Apple iPhone IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , мобільного телефону «Xiaomi» IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , банківської карти «Приватбанк» НОМЕР_5 , банківської карти «монобанк» НОМЕР_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року клопотання слідчого задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя та сторона обвинувачення дотримались.

Так, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку та правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі про наявність правових підстав для задоволення внесеного на розгляд клопотання слідчого про арешт майна та арешту цього майна.

Крім того, на думку колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, які не можуть слугувати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погодженого прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про арешт майна та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: грошові кошти у сумі 900 (дев`ятсот) гривень, купюрами номіналом: 200 грн. (2 штуки), 100 грн. (4 штуки), 50 грн. (2 штуки), мобільний телефон Apple iPhone IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Xiaomi» IMEI: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , банківську картку «Приватбанк» НОМЕР_5 , банківську картку «монобанк» НОМЕР_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6306/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 757/33387/24-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1