Провадження № 11-кп/824/1584/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою освітою, працюючого не офіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 23 червня 2023 року близько 09 години 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Гродненська» у місті Києві у салоні маршрутного таксі № 423 побачив раніше незнайомого ОСОБА_8 .

На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпочався словесний конфлікт, у результаті якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , який перебував у положенні стоячи, наблизився до ОСОБА_8 , який сидів у кріслі водія маршрутного таксі № 423, та наніс один цілеспрямований удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 .

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_7 спричинив тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Як вбачається з даних, що містяться у висновку експерта № 042-1125-2022 від 21 вересня 2023 року: «При проведенні судово - медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_8 було виявлено тілесне ушкодження: забійно-рвана рана лівої інфраорбітальної ділянки, яка була підвергнута первинній хірургічній обробці, з видаленням сторонніх тіл. Характер та морфологічні властивості, виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилося від травмуючої дії тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженні не відобразились, за давністю може відповідати терміну вказаному в описовій частині даної Постанови, тобто 23.06.2023, та може бути спричинено за обставин вказаних ОСОБА_8 , під час проведення слідчого експерименту за його участю і не супроводжувалось небезпечними для життя явищами. Відновлення анатомічної цілісності та функції травмованих ділянок по місцю утворення ран будь-якої етіології спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу, тобто, власно цей строк відображає тривалість розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. За таких обставин, є підстави стверджувати, що вищевказане у підпункті даних Підсумків тілесне ушкодження, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я), відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил».

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а саме, кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин. Стягнуто з ОСОБА_7 витрати за проведення судово-медичної експертизи у сумі 1998 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень. Вирішено питання стосовно речових доказів

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року в частині призначеного покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість та призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є співрозмірним з його діянням та особі обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає, що не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, апеляційна скарга подана у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Апелянт, зазначає, що відповідно до довідки до акту огляду МСЄК Серії 12 ААБ №771473 від 24.06.2020 року батьку обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено II група інвалідності, з 23.06.2020 безтермінова із необхідністю стаціонарного лікування у неврологічному відділенні. Також, у матері обвинуваченого ОСОБА_10 встановлена інвалідність з 2000 року безстроково, інвалідність з дитинства. Наразі ОСОБА_7 проживає у місті Києві, хоча і офіційно не працевлаштований, однак має підробіток та вимушений постійно їздити до м. Черкаси допомагати своїм батькам, тому що інших працездатних осіб з кола близьких родичів у його батьків поруч немає.

Окрім того апелянт вважає, що на підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистість обвинуваченого, наявності пом`якшуючої обставини покарання та відсутністю обтяжуючої, вважає що достатнім у даному випадку було б покарання у виді штрафу.

Так, покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на думку обвинуваченого було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: кара, виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Також, обвинувачений ОСОБА_7 наразі збирає документи та планує стати на захист батьківщини у складі бригади НГУ «Азов».

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення прокурор ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального проступку, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України, не перевіряються.

ОСОБА_7 в присутності захисника погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У зв`язку з чим обвинувальний акт розглядався у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, а тому вирок переглядається лише у межах доводів апеляційної скарги щодо неправильного призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо надмірної суворості вироку суду першої інстанції та наявності підстав для пом`якшення призначеного йому покарання, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Що стосується виду та розміру покарання за кримінальне правопорушення, винним у якому визнаний ОСОБА_7 , то при вирішенні даного питання і про це прямо вказано у вироку, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, належно врахував відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений офіційно не працює, раніше не судимий, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно статті 66 КК України визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Однак обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 умисного насильницького злочину та являлись передумовою для застосування щодо нього більш м`якого покарання, судом першої інстанції встановлено не було. Не встановила їх і колегія суддів апеляційного суду при перегляді вироку суду.

Зважаючи на положення ст. 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального проступку та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, у тому числі вимогам ст. 65 КК України та його меті.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про надмірну суворість призначеного йому покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги обвинуваченим, об`єктивно відсутні інші обставини, ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним у оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.

Доводи апеляційної скарги щодо можливості призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 офіційно не працює і не має доходу, зі слів обвинуваченого він має лише підробіток, у зв`язку з чим призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу є неможливим.

Інші доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, свідчать про можливість застосування до останнього покарання у виді штрафу, не є тими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст. 55, 65, 66 КК України, призначивши покарання в межах санкції статі, за якою його засуджено додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.

На підставі наведеного апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4