Справа № 347/2760/24
Провадження № 1-кп/347/175/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2025 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області , в складі:

Головуючої-судді : ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000235 від 23.07.2024 року, щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, освіта середня, розлученого, депутатом не обирався, утриманців немає, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України;

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи особою, яка керує транспортним засобом, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин:

близько 18:40 год. 23.07.2024 р ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, будучи відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасником дорожнього руху, керуючи автомобілем марки і моделі «Mitsubishi Pajero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Р-24 сполученням «Татарів-Кам`янець-Подільський» в межах вул. Незалежності в с. Смодна Косівського району Івано-Франківської області, без вибоїн на прямій ділянці, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, із с. Вербовець у напрямку до с. Смодна Косівського району.

При цьому, ОСОБА_5 , порушуючи правила експлуатації транспортного засобу, керував зазначеним автомобілем, робоча гальмівна система якого знаходилась у стані часткової відмови.

Всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, ОСОБА_5 порушив вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, та у зазначений час та місці, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху, маючи об`єктивну можливість виявити мопед на попутній смузі руху, не дотримуючись безпечного інтервалу та безпечної дистанції між транспортними засобами, не вживши заходів до негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, допустив зіткнення з мопедом марки і моделі «Honda Dio» під керуванням неповнолітнього ОСОБА_6 .

При цьому ОСОБА_5 порушив наступні вимоги пунктів Правил дорожнього руху України: п. 1.З., п. 1.5., п. 2.3. а); б); д), п. 2.9.; п. 10.1 ; п. 12.1 ;п. 12.3.

У результаті порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир керованого неповнолітнім водієм ОСОБА_6 мопеду - неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрито перелому лівої ключиці без зміщення, закритої черепно- мозкової травми із струсом головного мозку, посттравматичної ентероградної амнезії, гематоми лівої скронево-тім`яної ділянки, закритої тупої травми живота, забою правої нирки, гематурії, множинних забоїв, садна голови, тулуба і верхніх та нижніх кінцівок.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта, виявлені у неповнолітнього ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у вигляді закрито перелому лівої ключиці без зміщення відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я і не були небезпечними для життя в момент спричинення.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, забою правої нирки, гематурії відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Інші тілесні ушкодження у вигляді посттравматичної ентероградної амнезії, гематоми лівої скронево-тім`яної ділянки, множинних забоїв, садна голови, тулуба і верхніх та нижніх кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу будучи особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України.

До початку судового розгляду справи по суті, адвокатом ОСОБА_4 подано до суду письмове клопотання про затвердження угоди про примирення між неповнолітнім потерпілим , законним представником неповнолітнього потерпілого та обвинуваченим.

В судовому засіданні адвокат, що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив затвердити угоду про примирення укладену між обвинуваченим та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 , та законним представником потерпілого в справі ОСОБА_8 .

Відповідно до змісту вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286-1 КК України.У вказаній угоді сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Шкода потерпілому повністю відшкодована, що підтвердила в судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 .

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку відповідно до положень ст. ст. 394 та 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 ч.4 ст. 474 КПК України. Для неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 обмеження права оскарження вироку відповідно до ст. ст. 394 та 424 КПК України з позбавленням права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч.5 ст. 474, ст. 473 КПК України, які були роз`яснені йому судом під час судового засідання.

Також у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 погодився в повному обсязі з обставинами кримінального правопорушення, повністю визнав свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення укладену між потерпілим в справі та обвинуваченим, та признати узгоджену ними міру покарання.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 та законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що цілком розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п. 2 ч. 1 ст.473 КПК України, просили затвердити угоду про примирення, яку укладено добровільно, без жодного примусу чи тиску.

На підставі пояснень неповнолітнього потерпілого та його законного представника, а також обвинуваченого суд установив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні не заперечила щодо затвердження угоди про примирення, поклалась на розсуд суду.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в сторін угоди повне розуміння ними процесуальних прав, добровільності укладення, та відсутності обставин, які примусили їх укласти угоду, характеру висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, виду і розміру покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення з огляду на наступне :

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю розуміє свої права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнав себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Під час перевірки угоди встановлено її відповідність вимогам КПК України, що закріплені в ст.471 цього Кодексу, можливість виконання обвинуваченим узятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення вперше, добровільне відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, за місцем проживання характеризується позитивно.

Так, згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в загальній частині цього Кодексу.

Таким чином суд враховуючи дані про особу винного, який повністю визнав свою вину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що вказує на те, що він не є особою, небезпечною для суспільства, позитивно характеризується за місцем проживання підтвердженням чого є харектеристика видана Вербовецького старостинського округу, на обліку в лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває підтвердженням чого є довідки Косівської райполіклініки, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 зокрема, щире каяття (зокрема повністю усвідомив наслідки свого діяння, настання яких не бажав, зробив для себе відповідні висновки, повністю відшкодував заподіяну потерпілому шкоду), активне сприяння розкриттю злочину, а також думку потерпілого та його законного представника, які під час розгляду просили призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки немають жодних претензій до нього. Вищенаведені пом`якшуючі обставини є такими, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ствердив про фінансову можливість сплати штрафу у разі призначення даного виду покарання.

З огляду на викладене, дані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, і з урахуванням особи обвинуваченого та, виходячи із положень ст.ст.50, 65КК України, дають підстави прийти до висновку щодо можливості і, на думку суду, необхідності, застосування положень ст.69 КК України призначення обвинуваченому покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1КК України, у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Суд вважає, що саме таке покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді штрафу, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Саме таке покарання, на переконання суду цілком відповідає тяжкості, обставинам вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, відповідає цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про примирення, та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Шкода потерпілому повністю відшкодована.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, на суму 9659,01 грн, які на підставі ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.. 100 КПК України.

Ухвалами Косівського районного суду від 25.07.2024 р, накладено арешт на речові докази, з метою їх збереження.

В силу вимог ст.174 КПК України в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки судом прийнято рішення по суті, а тому слід скасувати арешт на речові докази .

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 був обраний ухвалою слідчого судді Косівського районного суду від 25.11.2024 року у вигляді особистого зобов`язання зі строком дії ухвали до 24.01.2025 року та підлягає залишенню без змін до вступу вироку суду в законну силу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 373-374, 468, 471, 473 КПК України, суд,

У х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення від 12.12.2024 року, укладену між неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 , законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесять одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати в загальному розмірі 9659,01 грн (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесять дев`ять гривень 01 копійка) за проведення експертиз № СЕ-19/109-24/11523-ІТ від 15.08.2024 р, №СЕ-19/109-24/11522-ІТ від 14.10.2024р.. та №СЕ-19/109-24/11521-ІТ від 21.08.2024 р в дохід держави за проведення інженерно-транспортних експертиз на користь держави (рахунок UА0009266, код доходу 24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК в Івано-Франківській області (Косівський район)/24060300, код отримувача 37951998 ).

Речові докази у кримінальному провадженні: Мотоцикл марки та моделі «Honda Dio» без реєстраційних документів який перебуває в користуванні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_2 , що зберігається на території арешт майданчику Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області- повернути останньому;

- Автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO» реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительку АДРЕСА_3 та який перебуває в користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 зберігається території арешт майданчика Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути користувачу ОСОБА_5 .

Уламки транспортних засобів знищити; два мотошоломи, які вилучені в ході проведення огляду місця події в с. Смодна, Косівського району, Івано- Франківської області зберігаються в камері зберігання речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_6 ;

Матерчата сумка, яка упакована до спец. пакету WAR1602774, пластиковий фрагмент, який упаковано до спец, пакету WAR1263842, два змиви з керма та селектора перемикання передач, які упаковано до паперових конвертів, які вилучені в ході проведення огляду місця події в с. Смодна, Косівського району, Івано-Франківської області зберігаються в камері речових доказів Косівського РВІ ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

Медичну документацію (7 арк.) ОСОБА_5 щодо результатів проведення медичного освідчення залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження №0000235 від 23.07.2024 року, вжиті ухвалами слідчої судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2024 року у вигляді накладення арешту на речові докази - скасувати.

Застосований ухвалою слідчої судді Косівського районного суду від 25.11.2024 року запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку суду в законну силу.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити учасникам судового розгляду.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1