Єдиний унікальний номер 175/4907/25
Провадження №1-кс/175/586/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року селище Слобожанське Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваного ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУ НП в Донецької області капітана поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Олександрівського відділу Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та не маючого фактичного місця мешкання, раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, по кримінальному провадженню № 0000274, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 березня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання старшого слідчого про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000274 від 06 березня 2025 року відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України.

Документами, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є підпис підозрюваного про вручення йому зазначених документів.

Старший слідчий обґрунтовує своє клопотання тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.03.2025 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, маючи протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви та мету наживи, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , підійшов до вікна квартири АДРЕСА_3 , яка розташована на першому поверсі вказаного будинку та належить ОСОБА_7 . Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 за допомогою шматка цегли, який він знайшов біля будинку, розбив склопакет, після чого проник до приміщення квартири та викрав звідти майно, а саме:

- сабвуфер «ELITE HT M 555» в корпусі чорного кольору, вартістю 3853 гривень 00 копійок;

- колонку «ELITE HT M 555» в корпусі чорного кольору, вартістю 2833 гривень 00 копійок;

- фотоапарат «Nikon coolpix L120» в корпусі чорного кольору, вартістю 1120 гривень 00 копійок;

- часи ручні механічні «BLCK» з ремінцем з шкірозамінника, вартістю 723 гривні 00 копійок;

- іграшку «Спінер» фіолетового кольору, вартістю 50 гривень 00 копійок;

- жіночу прикрасу (біжутерія) «Бант» з камінцями білого кольору, вартістю 119 гривень 00 копійок;

- компас в корпусі чорного кольору, вартістю 119 гривень 00 копійок;

- два пластикових флакона з прозорою рідиною з характерним запахом парфумерії, вартістю 297 гривень 00 копійок;

- медичний термометр в прозорому пластиковому чохлі, вартістю 77 гривень 00 копійок;

- запальничку ручну «LED FOX» помаранчевого кольору, вартістю 90 гривень 00 копійок;

- гаманець тканевий кустарного виробництва помаранчевого кольору, вартістю 99 гривень 00 копійок;

- викрутку-індикатор прозору, вартістю 59 гривень 00 копійок;

- провідні навушники «LENOVO», вартістю 221 гривня 00 копійок;

- провідні навушники «СХ 400», вартістю 179 гривень 00 копійок;

- зарядний пристрій «NOKIA», вартістю 281 гривня 00 копійок;

- жіночу прикрасу (біжутерія) «Буси», вартістю 170 гривень 00 копійок;

- пластиковий жетон Київського метрополітену зеленого кольору, вартістю 15 гривень 00 копійок;

- жіночу прикрасу (біжутерія) «Сережки» у кількості 2-х штук, вартістю 153 гривні 00 копійок;

- жіночу прикрасу (біжутерія) «Перстень», вартістю 119 гривень 00 копійок;

- ігрові кубики у кількості 2-х штук, вартістю 41 гривня 00 копійок;

- шматок ланцюжка (біжутерія) довжиною 130 см, вартістю 238 гривень 00 копійок;

- камінці з матеріалу різного кольору у кількості 50 штук, вартістю 99 гривень 00 копійок;

- жіночу прикрасу (біжутерія) «Хрестик», вартістю 136 гривень 00 копійок;

- жіночу прикрасу (біжутерія) у вигляді кулькоподібного ланцюжка, вартістю 187 гривень 00 копійок;

- жіночу прикрасу (біжутерія) «Сережка-гвіздок» 1 штука, вартістю 55 гривень 00 копійок;

- металеві монети різних країн та банківських установ у кількості 26 штук, вартістю 782 гривні 00 копійок;

- флеш носії «micro cd» у кількості 7 штук з об`ємом пам`яті (1шт 8 GB; 1 шт 1 GB; 2 шт 4 GB; 3 шт 2 GB), вартістю 1403 гривні 00 копійок.

В подальшому ОСОБА_3 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 13279 гривень 00 копійок.

31 березня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області, українцю, громадянину України, не одруженому, з середньою освітою, не працюючому, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та не маючого фактичного місця мешкання, раніше неодноразово судимому, востаннє 18.03.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі, ст. 72 КК зараховано покарання як відбуте, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні вказаного правопорушення повністю підтверджується доказами у кримінальному провадженні, які додаються до клопотання.

На думку сторони обвинувачення, на теперішній час наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які є підставою для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно із ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як вбачається з положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Стороною обвинувачення при вирішенні питання про необхідність звернення до суду із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оцінено в сукупності таких обставин:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_3 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у цьому клопотанні та додатках до нього відображені у достатній мірі для висновку про обґрунтованість оголошеної особі підозри;

2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_3 є особою молодого віку. Перебуває на обліку в КНП «Олександрівська лікарня планового лікування» у лікаря нарколога з діагнозом F 12.2 (розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності) та лікаря психіатра з діагнозом F 70.1 (легка розумова відсталість, значні відхилення у поведінці пацієнта, які потребують догляду і лікування) за класифікатором хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я НК 025:2021.

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_3 мешкає сам, власної сім`ї не має. Власного житла не має. Станом на момент скоєння злочину перебував в смт. Олександрівка, Краматорського району, Донецької області та тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ;

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи: підозрюваний ОСОБА_3 - офіційно не працює.

На думку сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризику того, що підозрюваний ОСОБА_3 без застосування до нього запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вплинути на потерпілих та свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинити інший злочин.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_3 покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Крім того, при запровадженому військовому стані в умовах збройної агресії рф проти України, ОСОБА_3 , з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі встановлення його винуватості судом, може, у тому числі, вчинити спроби переховування на тимчасово окупованих територіях України, або умисно «скористатися» евакуацією населення України з зони бойових дій або наближеної до них до інших територій України, тобто існують реальні підстави вважати, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та (або) суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на потерпілого та свідків, оскільки мешкає з ними в одному населеному пункті, знає адреси їх проживання, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливістю погрозою застосування насильства. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі крадіжок, за які має непогашені судимості. ОСОБА_3 офіційно непрацевлаштований, наразі підозрюється у вчиненні тяжкого злочину після нещодавнього звільнення з місць позбавлення волі.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та застави відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_3 повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації, та може здійснювати вплив на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично не має постійного місця проживання, що унеможливить контроль за виконанням вказаного запобіжного заходу.

Запобіжний захід у вигляді застави неможливо застосовувати виходячи з майнового стану підозрюваного, який не має офіційних джерел доходу.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_3 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою, як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту ОСОБА_3 ..

Прокурор у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання підтримав та просив задовольнити.

Старший слідчий у судовому засідання підтримав прокурора та просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати щодо нього домашній арешт.

Захисник підтримав підзахисного, заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати відносно його підзахисного більш альтернативний запобіжний захід на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слідчий суддя враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини сформована у рішенні від 12.03.2013 «Волосюк проти України», у якому зокрема зазначено, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжно заходу тримання під вартою.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

31 березня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області, українцю, громадянину України, не одруженому, з середньою освітою, не працюючому, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та не маючого фактичного місця мешкання, раніше неодноразово судимому, востаннє 18.03.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі, ст. 72 КК зараховано покарання як відбуте, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вина підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом про прийняття заяви про кримінальні правопорушення та іншу подію від 05.03.2025 року, протоколом огляду місця події від 05.03.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , протоколом огляду предмету від 06.03.2025 року, висновком судової товарознавчої експертизи та іншими матеріалами у своїй сукупності.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При обранні підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_3 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими, підозрюваний офіційно не працевлаштований, відсутнє постійне місце роботи та джерело доходів, що дають ґрунтовні підстави вважати, що останній продовжить вчиняти кримінальні правопорушення та/або буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, також вчинене ОСОБА_3 правопорушення є тяжким за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про обрання підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строків досудового розслідування, оскільки вважає, що виникають ризики передбачені пунктами 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому останній підозрюється. Такі запобіжні заходи як домашній арешт та особисте зобов`язання у даному випадку є неможливими, так як органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично не має постійного місця проживання, що унеможливить контроль за виконанням вказаного запобіжного заходу, а особисте зобов`язання є занадто м`яким запобіжним заходом, з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 182 КПК України розмір застави визначається п. 2 щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини та характер кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, розмір застави, який достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, слід визначити в розмірі 90 840 грн., що становить 30 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З наведених підстав, клопотання захисника підозрюваного, щодо обрання відносно його підзахисного більш альтернативного запобіжного заходу не підлягає задоволенню, а доводи на обґрунтування клопотання, не свідчать про відсутність вказаних та встановлених ризиків і не дозволяють застосувати до підозрюваного домашній арешт чи особисте зобов`язання.

На підставі викладеного суд вважає доцільним обрати щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4), в межах строку досудового розслідування, а саме: з 17 квітня 2025 року по 31 травня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4), в межах строку досудового розслідування, а саме: з 17 квітня 2025 року по 31 травня 2025 року.

Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні № 0000274 від 06.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі 90 840 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на депозитний рахунок:

Одержувач платежу: ДКСУ, м. Київ, Код , Код банку отримувача МФО 820172, Рахунок отримувача: UA0017442.

Призначення платежу:

- застава, як міра запобіжного заходу за (ПІБ особи, за яку внесено заставу), постанова (Дніпропетровського районного суду №____ справи, дата постанови), ПІБ особи, яка вносила кошти;

- частка майна по справі №____(номер справи) Дніпропетровського районного суду.

У разі внесення підозрюваним визначеного розміру застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти та покласти такі обов`язки:

1) за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися із Донецької обл., Краматорського району, смт. Олександрівка, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати паспорт для виїзду за кордон до районного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

Підозрюваний звільняється з-під варти у разі внесення застави, визначеної в ухвалі суду.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави, однак в межах строку досудового розслідування по 31 травня 2025 року.

Дата закінчення дії ухвали 31 травня 2025 року.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУ НП в Донецької області капітана поліції ОСОБА_4 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1