КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1142/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року про продовження строку тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000876 від 12.10.2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 16.01.2025 року.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначено у межах 50 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 400 000 грн., із зобов`язанням підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з місця постійного проживання (у м. Житомирі), в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

В іншій частині клопотання залишено без задоволення.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснено заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, прийнятою всупереч вимогам ст.ст. 2, 7-9, 410-412 КПК України, а тому внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що сторона захисту не погоджується із ухвалою слідчого судді щодо продовження тримання ОСОБА_7 під вартою та визначеною сумою застави з огляду на допущення слідчим суддею істотних порушень кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування такого судового рішення.

Апелянт стверджує, що у порушення вимог КПК України, зокрема, ст. 184 КПК України, клопотання подане та розглядалось слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва, хоча досудове розслідування проводиться ГСУ ДБР, яке розташоване у Шевченківському районі м. Києва, тож відповідне клопотання мало бути розглянуто слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва.

Крім того зазначає, що усі попередні клопотання про застосування та продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 також розглядались слідчими суддями Печерського районного суду м. Києва, що свідчить про триваюче суттєве порушення права на свободу його підзахисного та тримання його під вартою на підставі судових рішень, постановлених неуповноваженим судом, а не судом, визначеним законом.

На переконання апелянта висновки суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Вказує, що стороною захисту наведено у запереченнях на клопотання слідчого та усно у судовому засіданні про відсутність обов`язкових ознак шахрайства, а саме:

- відсутність безоплатного, безповоротного обернення майна на свою користь (чи на користь третіх осіб) за відсутності законних підстав, а також збільшення внаслідок цього власних або третьої особи майнових фондів;

- відсутність нееквівалентного обміну товару (роботи, послуги) між потерпілим і винною особою. Потерпіла особа повністю або частково втрачає належне їй майно чи право на майно. У грошовому еквіваленті в неї майна стає менше. Водночас, у винної особи на цю ж суму майна стає більше;

- відсутність ознак способу вчинення злочину - обману або зловживання довірою;

- відсутність недобросовісного використання довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна;

- відсутність добровільної передачі майна (грошових коштів) потерпілого перш, ніж отримати товар (речове майно);

- відсутність умислу ОСОБА_7 заволодіти грошовими коштами МО України та не виконати взяті на себе зобов`язання.

Захисник вважає, що у разі відсутності ознак шахрайства, відсутнє також і створення та участь у злочинній організації, легалізація майна, отриманого злочинним шляхом.

Також зазначає, що під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду.

Крім цього наголошує, що жодного доказу на підтвердження обґрунтованості підозри та наявності будь-якого із зазначених прокурором ризиків, слідчим до суду не надано, а тому слідчий суддя не міг перевірити твердження слідчого та прокурора, таким чином висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, є явно необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000876 від 12.10.2023 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України.

Організація і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора.

17.01.2024 року о 06 год. 50 хв. ОСОБА_7 затримано на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

17.01.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених:

- ч. 2 ст. 255 КК України, тобто в участі у злочинній організації;

- ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, тобто в участі у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, злочинною організацією.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.01.2024 року до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16.03.2024 року включно. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України. Розмір застави визначено у межах 165 126 (сто шістдесят п`ять тисяч сто двадцять шість) прожиткових мінімумів, що становить 500 001 528 (п`ятсот мільйонів одна тисяча п`ятсот двадцять вісім) грн.

Постановою заступника Генерального прокурора від 12.03.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000876 продовжено до трьох місяців, а саме до 17.04.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.03.2024 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 17.04.2024 року включно. Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 визначено заставу для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 132 100 (сто тридцять дві тисячі сто) прожиткових мінімумів, що становить 399 998 800 (триста дев`яносто дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч вісімсот) грн., та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.04.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000876 продовжено до шести місяців, тобто до 17.07.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2024 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 10.06.2024 року включно. Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 визначено заставу в розмірі 100 000 (сто тисяч) прожиткових мінімумів, що становить 302 800 000 (триста два мільйони вісімсот тисяч) грн., та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 10.06.2024 року включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2024 року у справі № 757/25441/24-к ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 17.07.2024 року включно. Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 визначено заставу в розмірі 100 000 прожиткових мінімумів, що становить 302 800 000 гривень, та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.07.2024 року у справі № 757/30210/24-к строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000876 продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 17.01.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.07.2024 року у справі № 757/31126/24-к ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 08.09.2024 року. Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 визначено заставу у розмірі 100 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 000 грн. 00 коп., та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 року у справі № 757/39507/24-к ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 01.11.2024. Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 визначено заставу у розмірі 100 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 000 грн. 00 коп., та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

14.10.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених:

- ч. 2 ст. 255 КК України, тобто в участі у злочинній організації;

- ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, тобто у співучасті в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, злочинною організацією;

- ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, тобто у використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансових операцій, вчинених особою, яка знала, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом, в особливо великих розмірах, злочинною організацією.

18.10.2024 прокурором у кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту та завершення досудового розслідування, про що підозрюваних та їх захисників повідомлено у порядку та спосіб, визначений КПК України. Того ж дня, стороні захисту повідомлено про надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування. У зв`язку з цим, слідчим 18.10.2024 надано доступ до усіх матеріалів досудового розслідування, про що складено відповідний протокол.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2024 року у справі № 757/50013/24-к ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 27.12.2024. Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 визначено заставу у розмірі 80 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 000 грн. 00 коп., та покладено у разі внесення застави обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2024 року у справі № 757/51968/24-к частково задоволено клопотання про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 06.11.2024 року та стороні захисту встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 07.01.2025 включно.

23.12.2024 року старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 80 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 24 000 грн. 00 коп., з покладенням на ОСОБА_7 наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися з місця постійного проживання (у м. Житомир), в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , прийняли участь у злочинній організації, створеної ОСОБА_10 з метою протиправного заволодіння грошовими коштами Міністерства оборони України шляхом обману (шахрайство) під час виконання договорів про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладених підконтрольними ОСОБА_10 товариствами із Міністерством оборони України, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, спричинивши державі в особі Міністерства оборони України матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Зокрема, ОСОБА_7 , діючи у складі створеної ОСОБА_10 злочинної організації, до складу якої також увійшли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у період з грудня 2022 року по січень 2024 року, прийняв участь у заволодінні чужим майном шляхом обману під час виконання договорів про закупівлю для державних потреб товарів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладених підконтрольними ОСОБА_10 товариствами із Міністерством оборони України, а саме:

- використовуючи ТОВ «ТЛР» за договорами від 23.02.2023 №286/3/23/101, №286/3/23/102, №286/3/23/103, №286/3/23/104, №286/3/23/105, №286/3/23/106, №286/3/23/107, №286/3/23/108, від 29.09.2023 №286/3/23/382, №286/3/23/383, на суму 297 672 165 грн;

- використовуючи ТОВ «БАМ» за договорами від 23.02.2023 №286/3/23/109, №286/3/23/110, №286/3/23/111, №286/3/23/112, №286/3/23/115, №286/3/23/116, №286/3/23/117, на суму 538 376 146,80 грн;

- використовуючи ТОВ «БК Сітіград» за договорами від 23.02.2023 №286/3/23/118, №286/3/23/119, №286/3/23/120, №286/3/23/121, №286/3/23/122, №286/3/23/123, на суму 538 376 146,80 грн., шляхом постачання товарів, якість яких не відповідає вимогам замовника, зокрема нормативно-технічній документації, та реальна вартість яких, відповідно, була значно нижча від ціни, визначеної договорами, через що вказані товари не можуть використовуватися за своїм цільовим призначенням, спричинивши державі в особі Міністерства оборони України матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 1 167 277 591,8 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , будучи директором ТОВ «БК Сітіград», перебуваючи у складі створеної та очолюваної ОСОБА_10 злочинної організації, діючи за вказівкою останнього, у період з 28.05.2023 по 28.12.2023 використав майно, одержане злочинним шляхом, зокрема грошові кошти, одержані внаслідок заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) під час виконання договорів із Міністерством оборони України від 23.02.2023 №286/3/23/118, №286/3/23/119, №286/3/23/120, №286/3/23/121, №286/3/23/122, №286/3/23/123, на загальну суму 538 376 146,80 грн, що є особливо великими розмірами, та розпорядився вказаним майном шляхом здійснення фінансових операцій із перерахування вказаних грошових коштів на рахунки ТОВ «БК Сітіград», використав його для купівлі валюти, митного оформлення, а також для перерахування на користь значної кількості юридичних та фізичних осіб в якості оплати за будівельні матеріали, речове майно (одяг тощо), транспортні послуги, в якості фінансової допомоги тощо, зокрема й для перерахування на користь товариств TOB «ТЛР», ТОВ «БAM» та інших суб`єктів господарської діяльності, підконтрольних ОСОБА_10 , а також в якості оплати за товари, які планувалося поставити на виконання укладених із Міністерством оборони України договорів.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), підтверджують зібрані в ході досудового розслідування докази у їх сукупності.

Слідчий зазначив, що 18.10.2024 прокурором у кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту та завершення досудового розслідування, про що підозрюваних та їх захисників повідомлено у порядку та спосіб, визначений КПК України. Того ж дня, стороні захисту повідомлено про надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування. У зв`язку з цим, слідчим 18.10.2024 року надано доступ до усіх матеріалів досудового розслідування, про що складено відповідний протокол.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.11.2024 року у справі № 757/51968/24-к частково задоволено клопотання про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 06.11.2024 року та стороні захисту встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 07.01.2025 року включно.

До закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 виконати ознайомлення сторони захисту із матеріалами досудового розслідування не представилось за можливе у зв`язку зі значним їх обсягом.

Окрім того, додатковий час необхідний для виконання вимог ст.ст. 291, 293 КПК України, зокрема в частині складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, надання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваним та їх захисникам, призначення та проведення підготовчого судового засідання, в якому необхідно звернутись до суду з метою продовження запобіжного заходу.

Зважаючи на те, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до підозрюваного ОСОБА_7 закінчується 27.12.2024, виникла необхідність у його продовженні, в межах строку досудового розслідування, у зв`язку з наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000876 від 12.10.2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 16.01.2025 року.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначено у межах 50 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 400 000 грн., із зобов`язанням підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з місця постійного проживання (у м. Житомирі), в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

В іншій частині клопотання залишено без задоволення.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві.

Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснено заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 чт. 177 КПК України (переховування від слідства та суду) вбачається з того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та проти власності, вчинених в умовах воєнного стану (особливого періоду), вчинених злочинною організацією, з корисливих мотивів. Санкції статей, що інкримінуються ОСОБА_7 , передбачають можливість призначення судом покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. Вищевказані обставини дають підстави вважати, що підозрюваний в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, може переховуватися від органів слідства, суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою. Одним із ризиків можливого переховування підозрюваного від слідства та суду є відсутність контролю за частиною державного кордону в окремих областях України.

Високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з боку ОСОБА_7 значною мірою обумовлений наявністю у його спільника та співорганізатора злочинної діяльності ОСОБА_11 нерухомого майна за межами України. Так, згідно відомостей, що відомостей, що отримані на виконання доручення прокурора про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 36, 41 КПК України, а також даних, що містяться доступних інформаційних системах поліції та національному кадастрі нерухомості Чеської Республіки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , має право власності на нерухоме майно на території Чеської Республіки:

- квартира АДРЕСА_4 ).

- будинок № НОМЕР_1 є частиною земельної ділянки з номером: НОМЕР_2, муніципалітет: Прага, кадастрова одиниця: Голешовіце (Том 4, арк. 220).

З урахуванням особливо великих розмірів грошових коштів, отриманих у зв`язку з постачанням товарів Міністерству оборони України, не виключена наявність у власності ОСОБА_7 та інших осіб, причетних до учинення інкримінованих йому злочинів, інших об`єктів нерухомості за межами України. З-поміж іншого, це підтверджується наявністю фінансових операцій із придбання високоліквідного рухомого та нерухомого майна за рахунок коштів, ймовірно отриманих внаслідок незаконної схеми заволодіння державними коштами Міністерства оборони України, з подальшою реєстрацією таких об`єктів на підконтрольні ОСОБА_10 компанії, а також близьких осіб (згідно матеріалів Держфінмоніторингу від 12.01.2023 № 59/440-04-10/ДСК, від 26.01.2024 № 176/440-04-10/ДСК, від 18.03.2024 № 559/440-04-10/ДСК, від 01.04.2024 № 648/440-04-10/ДСК).

На думку колегії суддів, вищевказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та є достатньою підставою вважати, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_7 має об`єктивну можливість та буде переховуватись від органів досудового розслідування, суду у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який.

Обґрунтованість ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконного впливу на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні) вбачається з того, що є підстави вважати, що з високим ступенем ймовірності ОСОБА_7 , перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, може незаконно впливати на свідків з числа працівників вищевказаних суб`єктів господарювання, яким відомі обставини вчинення кримінальних правопорушень, водіїв транспортних засобів, які безпосередньо здійснювали перевезення відповідних товарно-матеріальних цінностей на виконання вищевказаних договорів, службових осіб Міністерства оборони України, які виконували свої повноваження у зв`язку з укладенням та виконання вищевказаних договорів, та інших осіб. Показання таких осіб свідчать про їх значущість для доведення обставин, що підлягають доказуванню. Окрім цього, на даний час встановлюються особи, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню, з метою їх подальшого допиту як свідків, а також коло осіб, можливо причетних до вчинення кримінальних правопорушень у змові з підозрюваними. Перебуваючи поза межами установ попереднього ув`язнення, підозрюваний може вчинити дії щодо впливу на них, у тому числі шляхом погроз і залякувань, з метою відмови надання показань слідству.

Ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, за якої на стадії досудового розслідування показання отримуються під час допиту слідчим, прокурором, а на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише під час досудового розслідування при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з чим, достатня вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Також, у вказаному кримінальному провадженні проводилися судові експертизи, на висновки яких сторона обвинувачення має посилатись під час судового розгляду в обґрунтування обвинувачення, також експерт може бути викликаний для допиту під час судового розгляду для доповнення чи роз`яснення свого висновку, отже існує й ризик незаконного впливу на експертів у цьому кримінальному провадженні.

Наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обумовлюється тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, зможе координувати свої дії з іншими підозрюваними та невстановленими на даний час співучасниками злочинів, що мають можливість впливати на викривання значимих доказів і даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Крім того, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання через підкуп або під страхом покарання.

Також, 30.12.2023 року ОСОБА_10 (який за версією слідства є організатором злочинної організації) у кримінальному провадженні № 0001135 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Зокрема, ОСОБА_10 підозрюють у наданні неправомірної вигоди службовій особі у розмірі 500 тис. доларів США за зняття арешту з майна, на яке накладено арешт у даному кримінальному провадженні в інтересах ТОВ «ТЛР», ТОВ «БК СІТІГРАД», ТОВ «БАМ», директором якого є ОСОБА_7 05.07.2024 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчено та обвинувальний акт скеровано до суду.

Вказаний ризик підтверджується протоколом за результатами проведення слідчої розшукової дії аудіо-, відеоконтроль особи від 29.12.2023. Дозвіл на використання якого у даному кримінальному провадженні надано ухвалою слідчого судді Київського апеляційного суду, що також підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Побоюючись реальної міри покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін та конфіскації майна, ОСОБА_7 , перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі ухилятися від органу досудового розслідування та суду, шляхом перетинання державного кордону, що також підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, наявний з огляду на те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення кримінальної відповідальності за повідомленою йому підозрою, та згідно відведеної йому ролі у злочинній організації, а тому повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому слід зазначити, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру в участі в злочинній організації, та заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене у період воєнного стану, в особливо великих розмірах та членами злочинної організації.

Таким чином, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, про які було заявлено на момент застосування слідчим суддею запобіжного заходу та під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , не втратили свою актуальність та продовжують існувати.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що органу досудового розслідування необхідний час для завершення виконання вимог ст. 290 КПК України в частині надання доступу підозрюваним та стороні захисту до матеріалів досудового розслідування та реалізації права ознайомитися з ними.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінальних правопорушень, дійшов висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі, значно меншому ніж розмір застави, який просив визначити слідчий у клопотанні, визначивши заставу у виді 50 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 000 грн. 00 коп.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи про недостатність доказів для доведення наявності у діях ОСОБА_7 складів інкримінованих йому злочинів, про відсутність обов`язкових ознак складу шахрайства, ознак створення та участі у злочинній організації, а також неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, є передчасними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання апелянта на недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер, специфіку та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки з урахуванням обсягу повідомленої підозри, розміру збитків, заподіяння яких інкриміновано ОСОБА_7 разом з іншими особами на загальну суму 1 167 277 591,8 грн, та даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що застава у розмірі 151 400 000 гривень, здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з чим погоджується і колегія суддів.

Наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 доводи про здійснення розгляду клопотання слідчого з порушенням правил підсудності, ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

Згідно положень ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Згідно затвердженої Указом Президента України від 05.02.2020 № 41/2020 організаційної структури Державного бюро розслідувань, Головне слідче управління належить до структури Центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Як убачається з даних наявних у справі процесуальних документів Державного бюро розслідувань, зокрема даних постанов про визначення групи слідчих, перекваліфікацію кримінального правопорушення, листів, тощо, адресою місцезнаходження вказаного органу зазначено: м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28, що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.

Наведене узгоджується і з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та даними офіційного сайту Державного бюро розслідувань.

Крім того, як убачається із матеріалів судового провадження, розгляд клопотань сторони обвинувачення про застосування заходів забезпечення даного кримінального провадження № 0000876 у порядку, передбаченому Главою 10 КПК України, здійснювався саме слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва, про що свідчать дані ухвал слідчих суддів вказаного суду про застосування та продовження строку дії застосованих в межах кримінального провадження № 0000876 запобіжних заходів щодо підозрюваних.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про розгляд клопотання слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва із порушенням правил територіальної підсудності.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тобто, законодавцем встановлено певний процесуальний запобіжник, що унеможливлює обмеження прав особи поза межами кримінального провадження.

Станом на час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 рокузакінчився 16 січня 2025 року.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.05.2019 року у справі № 532/308/15-к (провадження № 13-23зво19), скасування такої ухвали про обрання запобіжного заходу, яка вже виконана, в жодному разі не може призвести до відновлення прав особи.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4