Справа № 296/2685/18
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2025 рокум .Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Корольовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про приведення у відповідність до вимог чинного законодавства вироку відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 26 березня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання три роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку три роки. На засудженого покладено відповідні обов`язки.

Увалою Корольовського райсуду м.Житомира від 04.09.2020 р. засудженому ОСОБА_5 пом`якшено покарання відповідно до ЗУ від 22.11.2018 р.2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» у частині ст. 309 ч. 1 КК України, призначено йому покарання за даною статтею у виді 5 років обмеження волі, що дорівнює 2 р. 6 міс. позбавлення волі. Згідно ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 2 р. 6 міс позбавлення волі з іспитовим строком 3 р.

08.01.2025 р. до суду надійшло подання начальника Корольовського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_4 про приведення вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2019 року відносно ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886 ІХ.

Представник органу пробації в судовому засіданні подання підтримала з викладених у ньому підстав, просила його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні з приводу задоволення подання органу пробації не заперечила.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду подання повідомлявся, шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання.

Суд, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали подання, особової справи, вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч.5 підрозд. 1 розд. ХХ ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 26.03.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, 07.09.2017 р. на суму 230 грн 45 коп. без ПДВ, 267 грн 74 коп. з ПДВ.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року становив 1600 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень ПК України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_5 злочину розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, становив 1600 грн.

Положеннями ч.1 ст.3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст.3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч.1 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, суд звертає увагу, що Об`єднана Палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24) дійшла висновку, що Закон № 3886 IX, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886 IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV ПК України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886 IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Зважаючи на викладене вище, з урахуванням приписів частини другої статті 74 КК України, висновків Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, з огляду на передбачений статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_5 має бути звільнений від відбування покарання у зв`язку зі скасуванням кримінальної протиправності вчиненого діяння (в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України).

Керуючись ст.ст.537-539 КПК України, ст.74 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Корольовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області задовольнити.

Привести вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2019 року щодо ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, прож. за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого від відбування покарання, призначеного вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 26.03.2019 року в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі, у зв`язку зі скасуванням кримінальної протиправності вчиненого діяння на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2019 року за ст. 309 ч. 1 до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки з відповідними обов`язками.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1