Справа № 204/2283/25
Провадження № 1-кс/204/515/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в режимі відеоконференції клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ-на-Амурі Хабаровського краю рф, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2025 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби Безпеки України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням закноів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 від 04.01.2025 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., який набув чинності з дня його опублікування 24.02.2022. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, та у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час. З невстановленого досудовим розслідуванням часу представниками спеціальної служби іноземної держави Федеральної служби безпеки Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо. При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України. Так, у січні 2025 року невстановлена особа, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, звернулися до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 та запропонували за винагороду вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що останні надали добровільну згоду. З цією спільною метою ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, за вказівкою невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, за невстановлених обставин придбали компоненти та, знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , виготовили саморобний пристрій вибухової дії, який складався з вибухової речовини невстановленого типу, металевого чайника, металевих болтів та гайок, дротів, медичного шприца, мобільного телефону марки «Nomi», а також інших невстановлених в ході досудового розслідування елементів. У подальшому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , приблизно о 15 год. 30 хв. 08.01.2025, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення перенесли виготовлений ними саморобний вибуховий пристрій у поліетиленовому пакеті до залізничної платформи № 75011288 на вул. Портова у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро (ділянка місцевості за географічними координатами 48.495743, 35.029258), де розмістили його біля цистерни для перевезення вибухонебезпечних речовин, у зв`язку з чим виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після цього, 08.01.2024 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, тобто кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі. Таким чином, у січні 2025 року ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб, за вказівкою невстановленої особи, яка діяла в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, за невстановлених обставин придбали компоненти та, знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , виготовили саморобний пристрій вибухової дії, який приблизно о 15 год.30 хв. 08.01.2025, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення перенесли у поліетиленовому пакеті до залізничної платформи № 75011288 на вул. Портова у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпро (ділянка місцевості за географічними координатами 48.495743, 35.029258), де розмістили його біля цистерни для перевезення вибухонебезпечних речовин, у зв`язку з чим виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Після цього, 08.01.2024 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, тобто кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі. Своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на вчинення терористичного акту, тобто вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, а також може призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, вчиненого за попередньою групою осіб, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України. 09.01.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Комсомольськ-на-Амурі Хабаровського краю РФ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . Слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2025 обрано запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.03.2025. Органом досудового розслідування до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, за погодженням із заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури подано клопотання про продовження строків досудового розслідування до шести місяців. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з посиланням на матеріали кримінального провадження, що підтверджують ці обставини: протоколом огляду місця події від 08.01.2025; протоколом обшуку від 08.01.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.02.2025; протоколом огляду від 11.02.2025; протоколом огляду від 18.02.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 09.01.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_8 від 09.01.2025; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_8 від 09.01.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 09.01.2025; протоколом проведення слідчого експерименту від 10.01.2025; іншими матеріалами досудового розслідування. Метою та підставами продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. На даний час, ризики передбачені у п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися. Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Крім того, оцінюючи в сукупності викладене, інші запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 та відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України, є необхідність продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Слідчий зазначає, що ОСОБА_5 діяв на замовлення невстановленої особи в інтересах Російської Федерації країни-агресора, що суттєво збільшу суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, а тому є підстави не визначати розмір застави, відповідно до ст. 183 КПК України. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000021 від 4 січня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

9 січня 2025 року громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

10 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 8 березня 2025 року, без визначення розміру застави.

6 березня 2025 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000021, продовжено до шести місяців, тобто до 9 липня 2025 року.

У клопотанні слідчим та прокурором у судовому засіданні зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або приховати будь-яку з речей, що має доказове значення; а також вчинити нове криімнальне правопрушення. Наявність всіх зазначених ризиків було підтверджено у судовому засіданні.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця реєстрації та проживання, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в яких він підозрюється може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити або сховати будь-яку з речей, що має доказове значення, а також продовжити вчиняти протипарвну діяльність або вчинити нове кримінальне правопрушення, та те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на 60 днів, тобто до 4 травня 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, на 60 днів, тобто до 4 травня 2025 року.

Ухвалу направити до СВ СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1