Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/8306/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника за призначенням адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів в режимі відеоконференції обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеного 13.09.2024р. до ЄРДР за №0000579 по обвинуваченню-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, не працюючий, з середньою освітою, раніше судимий,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263, ч.4 ст.186 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, діючи умисно умисно, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та наслідки, які можуть настати після їх вчинення, незаконно придбав шляхом знайденого металевий предмет, ззовні схожий на кастет, який помістив до кишені шортів.

В подальшому, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що знайдений ним металевий предмет, зовні схожий на кастет, є кастетом, вільний обіг якого заборонений, всупереч встановленим правилам та порядку зберігання і носіння холодної зброї, помістив його до правої кишені своїх шортів та носив при собі до виявлення та законного вилучення цього кастету від ОСОБА_5 під час його перебування на площі Миру в м. Виноградів Берегівського району працівниками відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, а саме до 04 годин 20 хвилин 13 вересня 2024 року. Згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/9811- ХЗ від 17.09.2024, є кастетом, що відноситься до категорії холодної зброї ударно - дробильної дії, виготовлений саморобним способом.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України - носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, ЗО жовтня 2024 року близько 17 години ЗО хвилин, ОСОБА_5 , в період дії правового режиму воєнного стану введеного у дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (із змінами якими, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 29 жовтня 2024 року строком на 90 діб тобто до 07 лютого 2025 року), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільну небезпечність, з метою збагачення за рахунок чужого майна, через незачинені ворота, проник на територію дворогосподарства АДРЕСА_2 , та в подальшому, через незачинені на замок вхідні двері - проник до квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , проникнувши до квартири АДРЕСА_4 , переконавшись, що сторонні особи в приміщенні відсутні, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, почав обшукувати приміщення вказаної квартири, однак, у цей час, його дії були викриті неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в цей час перебувала у цій квартирі за місцем свого проживання. Незважаючи на присутність неповнолітньої ОСОБА_8 , яку ОСОБА_5 побачив, і яка в той час знаходилась поруч, ОСОБА_5 підійшов до неї, і з метою уникнення його затримання та викриття, усупереч волі ОСОБА_8 , наказав їй стати в куток кімнати і не рухатись та не подавати будь-яких звуків. Після цього, перебуваючи в кухонному приміщенні, ОСОБА_5 підійшов ззаду до ОСОБА_8 , та обмежуючись прикладенням певних зусиль лише безпосередньо для залякування, обгорнув своєю правою рукою навколо шиї ОСОБА_8 , після чого відпустив.

В подальшому, перебуваючи у приміщенні цієї квартири, у присутності ОСОБА_8 та усвідомлюючи, що ОСОБА_8 бачить його дії, близько 20.30 години ОСОБА_5 відкрито викрав з різних місць приміщення цієї кварти : кухонний ніж з дерев`яним руків`ям, пристрій для заточування ножів з дерев`яним руків`ям, мобільний телефон марки «TECNO Т454», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , набір фрез для манікюру, пристрій для куріння марки « IQOS », 8 флаконів лаків для нігтів, чотири желейні конфети у вигляді ока; брелок для ключів у вигляді ведмедика з написом « I love сопу» та дитячий браслет з бісеру, та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Згідно висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 31.10.2024, вартість викраденого ОСОБА_5 майна становить 2327,6 (дві тисячі триста двадцять сім гривень шістдесят копійок), чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 2327,6 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло вчинений в умовах воєнного стану.

Такі висновки суду відповідно до вимог ч.3 ст.370 КПК України грунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах справи, які підтверджені доказами, безпосередньо сприйнятими, дослідженими, оціненими судом згідно зі статтею 94 КПК України.

Так, будучи допитаним, у порядку ст.351 КПК, обвинувачений свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, надав покази, в яких підтвердив обставини вчинення ним інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених в обвинувальному висновку, зокрема в частині часу, місця та способу їх вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Зокрема, він пояснив, що дійсно знайшов кастет, який під час його перебування на площі Миру в м.Виноградів в нього виявили працівники поліції 13 вересня 2024р. Також він ЗО жовтня 2024 року близько 17.30 години через незачинені ворота, проник на територію дворогосподарства АДРЕСА_2 та в подальшому, через незачинені на замок вхідні двері - проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки, у присутності неповнолітньої ОСОБА_8 , яка бачила його дії, викрав предмети, зазначені у обвинувальному висновку, та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся, обіцяв, що у подальшому протиправні дії вчиняти не буде. Останній також виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень обвинувачений просив визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин його вчинення, оскільки повністю погоджується з встановленими обставинами.

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, проте подав до суду повторну письмову заяву про розгляд даної кримінальної справи у його відсутності, одночасно вказав, що претензій до обвинуваченого не має, та просить суд винести вирок згідно чинного законодавства.

Учасники судового розгляду на участі потерпілої не наполягали, тому розгляд справи проведено у її відсутності.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В цьому випадку, покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції, наслідків в частині позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , мали місце, ці діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло вчинений в умовах воєнного стану та ч.2 ст.263 КК України - носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, обвинувачений винний у вчиненні цих кримінальних правопорушень та підлягає покаранню за скоєні ним злочини.

Обвинувачений не вчинив кримінальні правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття; обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив, що призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (постанова Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10.06.2020р. в справі №161/7253/18).

В цій ситуації, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин, регламентованих п.1 ч.2 ст.91 КПК щодо подій кримінальних правопорушень у т.ч. час, місце, спосіб учинення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (п.3 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова ВС від 22 березня 2018 року в справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений в судовому засіданні висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки.

Суд також враховує відсутність претензій матеріального характеру в частині збитку від грабежу у потерпілої особи, ураховуючи її позицію з цього питання, викладену в заяві від 06.01.2025р., що указує на можливість урахування обставини визначеної п.2 ч.1 ст.66 КК

Отже, обираючи покарання обвинуваченому, суд виходить з того, що у відповідності до вимог ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так іншими особами.

Так, згідно ст.65 КК особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Між тим, санкцією ч.4 ст.186 КК передбачено, що грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, а відповідно до санкції ч.2 ст.263 КК України- носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу - караються штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років .

Отже, при визначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК врахував характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, а саме те, що вчинений злочин, передбачений ст.263 ч.2 КК України відповідно до ст.12 КК, є злочином середньої тяжкості, а вчинений злочин, передбачений ст.186 ч.4 КК України відповідно до ст.12 КК, є тяжким злочином, враховує обставини вчинених злочинів (форму вини, корисливий мотив, стадію вчинення, кількість епізодів), а також і характеризуючі дані про особу обвинуваченого, який, зокрема, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-фтизіатра та лікаря-психіатра не перебуває /а.п.41/, за місцем проживання характеризується негативно.

Так, відповідно до Характеристики, наданою міським головою м.Виноградів за №02.1-27/4573 від 23.09.2024р. /а.п.39/ ОСОБА_5 є особою, що схильний до правопорушень і неодноразово перебував в місцях позбавлення волі, не працює, неодружений, в суспільно-громадському житті міста участі не приймає; обвинувачений ніде не працює, а відтак, суспільно-корисною працею не займається; він раніше неодноразово судимий за скоєння злочинів, в тому числі умисних тяжких і особливо тяжких злочинів, після відбуття покарання в місцях позбавлення волі 29.05.2024р. через 6-ть місяців скоїв нові інкриміновані йому злочини проти власності, тобто вчинив злочини під час непогашеної судимості /а.п.40-43/, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкцій статтей, за якими кваліфіковано його дії, із застосуванням правила, передбаченого ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, саме така міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення мети покарання - виправлення засудженого (постанова Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі №161/7253/18), що власне і має місце, в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, призначення саме такого покарання буде відповідати загальним вимогам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, щодо необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р.

Майно, на яке накладено арешт відсутнє.

Питання про речові докази та документи слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі: на проведення експертизи холодної зброї становить 1514,56 гривень; на проведення дактилоскопічної експертизи становить 1989,75 гривень; на проведення дактилоскопічної експертизи становить 1193,85 гривень- у відповідності до вимог ст.124 стягнути з обвинуваченого на користь держави

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

З урахуванням обраної міри покарання до набрання вироком законної сили до обвинуваченого залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.91,94,370,374,615 ч.15 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_5 остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу взяття його під варту, тобто з 30.10.2024р. відповідно до ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду від 30.10.2024р., зарахувавши в цей термін час його перебування під вартою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати по справі: на проведення експертизи холодної зброї становить 1514,56 гривень; на проведення дактилоскопічної експертизи становить 1989,75 гривень; на проведення дактилоскопічної експертизи становить 1193,85 гривень- у відповідності до вимог ст.124 стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави

Документи зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази справі: металевий предмет, зовні схожий на ніж, два сліди папілярних ліній рук, які 30.10.2024р. було вилучено з дворогосподарства АДРЕСА_5 , які направлено до Закарпатського НДЕКЦ для проведення експертизи та металевий предмет, ззовні схожий на кастет, який направлено до Закарпатського НДЕКЦ для проведення експертизи та спеціальний пакет «Національна поліція України» №2941550 та спеціальний пакет «Національна поліція України» №2941552 - поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області- після набрання вироком законної сили- знищити;

кухонний ніж, який вилучено та упаковано до паперового конверту НПУ СУ, одну будівельну рукавицю, чорного кольору, торгівельної фірми «X- TOUCH-В»- поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області; кухонний ніж з дерев`яним руків`ям, точилку для ножів з дерев`яним руків`ям, мобільний телефон марки «TECNO Т454», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Nokia 1202-2», ІМЕІ: НОМЕР_3 , з сім карткою НОМЕР_4 , набір фрез для манік`юру, пристрій для куріння марки « IQOS », 8 флаконів лаків для нігтів, чотири желейні конфети у вигляді ока, брелок для ключів у вигляді ведмедика з написом « I love сопу», дитячий браслет з бісеру, які поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області- повернути потерпілому ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

ГоловуючийОСОБА_1