ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/193/25 Справа № 203/2351/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 , погоджене керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 , та в рамках кримінального провадження №0001249 від 01.05.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.425, ч.5 ст.190 Кримінального кодексу України (далі- КК) накладено арешт на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , а саме на:

- земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :05:010:0008, загальною площею 2 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 219);

- житлову квартиру, загальною площею 53,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108);

- житлову квартиру, загальною площею 53,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108);

- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :01:024:0025, загальною площею 0,1105 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

- житловий будинок, загальною площею 187,9 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

- житлову квартиру, загальною площею 61,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :06:058:0001, загальною площею 0,0262 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- домоволодіння, загальною площею 105,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 (розмір частки 20/100, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), із забороною розпоряджатися вказаним майном.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та невмотивованістю.

Вважає, що слідчим в поданому клопотанні не наведено обставин, передбачених ч.3 ст.132 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) та відомостей про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а слідчим суддею при ухваленні рішення про задоволення клопотання не перевірено вказані обставини.

В обґрунтування зазначає, що поза належною увагою слідчого судді було залишено факт недоведеності слідчим у клопотанні того, що нерухоме майно є об`єктами чи знаряддями кримінального правопорушення та в подальшому можуть бути доказами у кримінальному провадженні №0001249 від 01.05.2024, та які підлягають відповідному арешту в порядку ст.170 КПК. Крім того, досудове розслідування розпочато за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК, а тому нерухоме майно, а саме: земельні ділянки, житловий будинок, квартири, які до того-ж згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, набуті підозрюваним до укладення договорів на постачання військового обмундирування та до дати початку досудового розслідування, відповідно до ст.98 КПК, не є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Водночас наголошує, що накладення арешту на нерухоме майно з підстав відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та забезпечення цивільного позову, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки до клопотання не додано копії такого цивільного позову до ОСОБА_7 та доказів прийняття такого цивільного позову судом до розгляду.

Також вважає, що висновки слідчого судді про встановлення розміру матеріальної шкоди у сумі 139 110 589,00 гривень завданій державі є передчасними, так як факт вчинення кримінального правопорушення та розмір завданої шкоди підлягає встановленню під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, сторона захисту стверджує, що накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_7 призводить до порушення прав власника на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на викладене сторона захисту просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Одночасно просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не були присутніми під час розгляду клопотання та копія прийнятого рішення їм не направлялася. Про наявність оскаржуваної ухвали захиснику стало відомо 30 грудня 2024 року, після ознайомлення з матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.2, абз. 2 ч.3 ст.395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів судового провадження розгляд клопотання слідчого про арешт майна та ухвалення слідчим суддею оскаржуваного рішення відбулися 20 грудня 2024 року без виклику підозрюваного ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_8 (а.с.112-113), та копія прийнятого рішення останнім не направлялася.

Як зазначає апелянт, про наявність оскаржуваної ухвали йому стало відомо 30 грудня 2024 року після ознайомлення з матеріалами справи та того-ж дня ним подано апеляційну скаргу, тобто в межах визначеного строку на апеляційне оскарження, а тому колегія суддів констатує, що апелянтом процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення слідчого судді не пропущено.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обґрунтовуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та накладаючи арешт на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , а саме на: земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :05:010:0008, загальною площею 2 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 219); житлову квартиру, загальною площею 53,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108); житлову квартиру, загальною площею 53,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108); земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :01:024:0025, загальною площею 0,1105 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08); житловий будинок, загальною площею 187,9 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08); житлову квартиру, загальною площею 61,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08); земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :06:058:0001, загальною площею 0,0262 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); домоволодіння, загальною площею 105,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 (розмір частки 20/100, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), слідчий суддя посилався на положення п.4 ч.2 ст.170 КПК та в ухвалі зазначив, що оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена положеннями ч.4 ст. 425 КК, та в ході досудового розслідування встановлений розмір матеріальної шкоди у сумі 139 110 589,00 грн, що завданий державі, в особі військовій частині НОМЕР_1 , тому з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), є необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно.

Між тим такі висновки слідчого судді є передчасними виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві знаходиться кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001249 від 01.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.425, ч.5 ст.190 КК (а.с.7-8).

18.09.2024 року о 09 годині 11 хвилин ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 425 КК (а.с.15-23).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.98-103) за громадянином ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомості:

- земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :05:010:0008, загальною площею 2 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 219);

- житлова квартира, загальною площею 53,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108);

- житлова квартира, загальною площею 53,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108);

- земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :01:024:0025, загальною площею 0,1105 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

- житловий будинок, загальною площею 187,9 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

- житлова квартира, загальною площею 61,6 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , (розмір частки 1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08);

- земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :06:058:0001, загальною площею 0,0262 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01);

- домоволодіння, загальною площею 105,5 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 (розмір частки 20/100, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с.1-6) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вищевказане нерухоме майно з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (п.4 ч.2 ст.170 КПК).

Натомість, в матеріалах справи, які були в розпорядженні слідчого судді, відсутня інформація щодо визнання будь-кого потерпілою особою в рамках даного кримінального провадження та копія заявленого цивільного позову до підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001249 від 01.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.425, ч.5 ст.190 КК, про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням в розмірі - 139 110 589,00 грн.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Разом з цим, вирішуючи по суті клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя не взяв до уваги, що воно не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, що свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно ч.3 ст.172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи, що за загальними правилами слідчий суддя, суд здійснює судовий розгляд лише в межах клопотання про арешт майна та не має можливості самостійно усунути встановлені порушення вимог закону, колегія суддів вважає наявними підстави для повернення клопотання прокурору.

Окрім того, суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги ст.2 КПК, згідно яких завданнями кримінального провадження є, зокрема, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також конституційні положення, що закріплені в статті 41 Основного Закону та які закріплюють право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вважає за необхідне звернути увагу слідчого та прокурора про необхідність під час усунення встановлених судом апеляційної інстанції недоліків та при підготовці клопотання про арешт майна врахувати та ретельно перевірити заявлені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо наявності визначених статтею 170 цього Кодексу правових підстав для арешту майна.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року про арешт майна скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про повернення прокурору клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001249 від 01.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.425, ч.5 ст.190 КК, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення вищезазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.172 та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2024 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_9 , погодженого керівником Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 , про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження №0001249 від 01.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.425, ч.5 ст.190 КК, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4