Справа № 357/2094/22
У Х В А Л А

18.12.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників- адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у місті Біла Церква Київської області обвинувального акту у кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000270 від 01.02.2022 року, обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч.2 ст. 115 КК України,

установила:

до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області передано вищевказаний обвинувальний акт у кримінальному провадженню відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000270 від 01.02.2022 року, обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Оскільки термін застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закінчується 29 грудня 2024 року, а провести судове засідання до зазначеної дати не надається можливим, прокурором заявлено клопотання про продовження щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою ще на 60 днів, в зв`язку з тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доводи грунтуються лиш на припущеннях, так як обвинувачений ОСОБА_8 засуджений до покарання у виді позбавлення волі і на даний час відбуває покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просили змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме, цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доводи прокурора, обвинувачених та їх захисників, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закінчується 29 грудня 2024 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею17 Закону України «Провиконання рішень тазастосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , строків тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає до задоволення оскільки на даний час ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не змінилися та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченим злочину, дані про особу, те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що ризики та обставини відповідно до ст.ст. 177,178 КПК України, які враховував суд при обранні та продовженні відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою, на сьогодні не зменшилися та продовжують існувати.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинувачених винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченим під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Даних про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не можуть утримуватися в умовах СІЗО, суду не надано.

Тому, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184,193,194, 196, 197, 331 КПК України, колегія суддів,

постановила :

відкласти судове засідання за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000270 від 01.02.2022 року, обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 січня 2025 до 14 години 00 хвилин.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб, тобто до 15 лютого 2025 року включно, утримуючи в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 діб, тобто до 15 лютого 2025 року включно, утримуючи в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скерувати до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_10

Суддя ОСОБА_11

Суддя ОСОБА_12