Дата документу 20.11.2024 Справа № 332/4191/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний 332/4191/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/386/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула 20 листопада 2024 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05 січня 2023 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування з випробувальним терміном 2 роки. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 вересня 2024 року вказаний вирок суду змінено в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_6 у виді обмеження волі на строк 1 рік з випробуванням на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05 січня 2023 року, призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

- за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2023 року, та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк три роки один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено відраховувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що в основу призначення покарання ОСОБА_6 покладено вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2023 року. Однак, зазначений вирок не набрав чинності, стороною захисту була подана апеляційна скарга, яка знаходиться на розгляді Запорізького апеляційного суду, та у разі задоволення скарги ОСОБА_6 буде призначено покарання у виді штрафу. Таким чином, оскарження вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2023 року дає підстави визначити незаконність вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання по дійсній справі.

Звертає увагу суду, що на утриманні ОСОБА_6 та наданні фактичної опіки та догляду перебувають рідні батько та бабуся. ОСОБА_6 є єдиним родичем, що здійснює фактичний догляд та опіку за особами з інвалідністю, що потребують постійної сторонньої допомоги. Без надання допомоги ОСОБА_6 вони не зможуть нормально жити та харчуватись, лікуватись. ОСОБА_6 є працюючим, має постійний систематичних дохід для свого проживання. При наявності постійної роботи та перебуванні осіб з інвалідністю під піклуванням та доглядом ОСОБА_6 , вирок у виді обмеження волі унеможливить його виконання та ставить ОСОБА_6 у скрутне становище щодо виконання вироку в цілому, адже унеможливить догляд ОСОБА_6 за родичами, особами з інвалідністю, як єдиного можливого опікуна та поставить під загрозу життя його батька та бабусі.

Вважає, що вирок суду першої інстанції під час скрутного становища у державі в умовах воєнного часу поставить ОСОБА_6 у скрутне становище, втрату реальної роботи та загрозу життя його рідних без його фактичної опіки.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст.358 КК у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Згідно з вироком суду, до суду надійшов обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту також додані: письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника ОСОБА_9 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст.302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, в тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Встановлено, що в грудні 2022 року, ОСОБА_6 , не бажаючи проходити обов`язковий медичний огляд у медичній установі та обов`язкову здачу екзаменів для отримання права на керування транспортними засобами, достовірно знаючи про необхідність та порядок їх проходження, вирішив отримати завідомо підроблений офіційний документ з метою його подальшого використання, а саме водійське посвідчення НОМЕР_1 на власне ім`я - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 , в грудні 2022 року, в мережі «Інтернег» знайшов оголошення про виготовлення документів, та через мессенджер «Телеграм» зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, якій замовив виготовлення завідомо підробленою водійського посвідчення на власне ім`я із внесеними неправдивими відомостями щодо його отримання. При цьому, ОСОБА_6 посприяв невстановленій особі у підробленні вказаного офіційного документу шляхом надання власних анкетних даних (надіслав особі фото паспорта, ідентифікаційного коду та своє власне фото), тим самим вчинивши пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи з метою його використання ОСОБА_6 .

В подальшому, в грудні 2022 року, ОСОБА_6 отримав від вищевказаної невстановленої особи раніше замовлене водійське посвідчення НОМЕР_1 на власне ім`я - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із відомостями щодо отримання цього посвідчення останнім з відповідним відтиском печатки з метою його подальшого незаконного використання.

Крім того, 13 червня 2023 року, ОСОБА_6 , приблизно о 13 годині 12 хвилини, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, будучи поміченим працівниками Управління патрульної поліції ДНІ І в Запорізькій області по вулиці Скворцова поблизу будинку №247 в м. Запоріжжя, діючи умисно, усвідомлюючи завідомо неправдивий характер наданих відомостей в порушення Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, усвідомлюючи, що пред`явлення цього документу дозволить йому керувати транспортним засобом, на законну вимогу надав останнім завідомо для нього підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 21 грудня 2022 року, дійсне до 21 грудня 2052 року, яке він придбав з метою набуття права керування транспортними засобами, у грудні 2022 року у невстановленої під час досудового розслідування особи через мережу Інтернет та в подальшому месенджеру «Телеграм» за грошові кошти у розмірі 10500 грн, та яке згідно висновку експерта № СН-І9Л 08-23/9265-ДД від 23 червня 2023 року, виготовлене за допомогою термосублімаційного способу друку і не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальні проступки, передбачені:

- ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України, а саме: пособництво виготовлення завідомо підробленого документа - щодо епізоду, який мав місце в грудні 2022 року,

- ч. 4 ст.358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа - щодо епізоду, який мав місце 13 червня 2023 року.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та захисника, як підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону в цілому відповідає.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, є обґрунтованими, та ніким з учасників провадження не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, як пособництво виготовлення завідомо підробленого документа - щодо епізоду, який мав місце в грудні 2022 року, а також використання завідомо підробленого документа - щодо епізоду, який мав місце 13 червня 2023 року.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Перевіряючи доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав - щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в межах санкцій статей обвинувачення, але на мінімальний строк.

В той же час, враховуючи, що перший епізод правопорушення в цьому провадженні мав місце в грудні 2022 року, тобто до ухвалення щодо ОСОБА_6 попереднього вироку, суд вірно призначив покарання ОСОБА_6 за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України.

Також, враховуючи, що другий епізод правопорушення - за ч.4 ст.358 КК України мав місце після ухвалення попереднього вироку щодо ОСОБА_6 , і покарання за цим вироком останній не відбув, суд обґрунтовано після призначення покарання за вказане правопорушення, застосував положення ч.1 ст.71 КК України, та призначив остаточне покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком щодо ОСОБА_6 Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05 січня 2023 року.

Зокрема, як зазначено вище, ОСОБА_6 05 січня 2023 року був засуджений Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування з випробуванням - строком 2 роки.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25 вересня 2024 року вказаний вирок суду змінено в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі положень ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням - строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Отже, епізод правопорушення за ч.4 ст.358 КК України від 13 червня 2024 року вчинений ОСОБА_6 під час іспитового строку.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених вимог закону, колегія суддів вважає, що можливість повторного застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням в цьому випадку виключається.

Разом з цим, у зв`язку із зміною в апеляційному порядку попереднього вироку суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та пом`якшення призначеного покарання, а також враховуючи, що обвинувачений перебуває на обліку у Департаменті соціального захисту населення Запорізької міської ради та отримує компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі свого батька - ОСОБА_10 , 1958 р.н., який не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, крім того, зі слів обвинуваченого, він здійснює догляд і за своєю бабусею - ОСОБА_11 , 1937 р.н., яка потребує постійного догляду, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні на підставі ст.ст.407-409 КПК України з призначенням ОСОБА_6 менш суворого покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та відомостей про особу обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують покарання, вказаних вище, колегія суддів вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання за ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі положення ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2023 року (з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 25 вересня 2024 року), призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць. За ч.4 ст.358 КК України призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі положень ст.71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05 січня 2023 року (з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 25 вересня 2024 року), та призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст.404- 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2023 року стосовно ОСОБА_6 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі положення ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2023 року, з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 25 вересня 2024 року, призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

За ч.4 ст. 358 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі положень ст.71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05 січня 2023 року (з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 25 вересня 2024 року), та призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4