ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року м. Чернівці

Чернівецький апеляційний суд у складі:

головуючого: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003822 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 вересня 2023 року у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Полтава, мешканця АДРЕСА_1 , із вищою освітою, працюючого заступником директора МПП «Атлас», раніше не судимого, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2023 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та йому призначене покарання у виді 1 року обмеження волі.

Провадження № 11-кп/822/23/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11

Категорія: ст. 122 КК України Доповідач: ОСОБА_12

ОСОБА_13 запобіжного заходу, до вступу вироку в законну силу, залишено у виді особистого зобов`язання.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту поміщення його до установи для відбуття покарання.

Вирішено долю речових доказів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 83650,46 грн., а також моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, 10 грудня 2022 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи на частині тротуару біля продуктового магазину «Нива», що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 219Є, на ґрунті тривалих неприязних відносин, розпочав словесний конфлікт зі своїм знайомим - потерпілим ОСОБА_9 . В подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, з мотивів помсти за образливу, на його думку, поведінку останнього, наніс йому з достатньою силою один цілеспрямований удар лівою рукою в ділянку нижньої щелепи ОСОБА_9 , який стояв навпроти нього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: синця в ділянці тіла щелепи справа з переходом на передню бокову поверхню шиї справа; патологічну рухомість фрагментів та сходинки по центральній лінії між 3.1 та 4.1 зубів, а також позаду 4.7 зуба з розривом слизової оболонки ясен; перелом кута нижньої щелепи справа зі зміщенням відламків, та тіла зліва, які згідно з висновком експерта №877 від 21.12.2022, що відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

На вищевказаний вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_10 , в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , подали апеляційні скарги.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Цивільний позов потерпілого залишити без розгляду. Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме вирок суду не містить обґрунтованої відповіді на доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, суд не надав належної оцінки доказам сторони обвинувачення на предмет їх належності та не врахував висновки Верховного Суду, як джерела права, на які посилається сторона захисту.

Стороні захисту, в порядку ст. 290 КПК України, не були відкриті медичні документи, що лягли в основу висновку експерта № 877 екс та додаткового висновку № 81Д.

Зазначає, що медичні документи не були і не могли бути у наявності в судового експерта, який проводив таку експертизу.

Стверджує про не врахування судом першої інстанції правових позицій Верховного Суду з зазначених питань.

Оскаржуваний вирок не містить висновків щодо клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказу - відеозапису з камер спостереження.

Потерпілий ухилився від обов`язку представити стороні захисту документи на доведення факту спричинення йому тілесних ушкоджень.

Представлені стороною обвинувачення докази не можуть вважатися належними, допустимими та достовірними і не доводять вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Також, на вказаний вирок подав апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 , в якій він просить оскаржуваний вирок змінити та задовольнити в повному обсязі цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, в сумі 50 000 гривень.

Вважає висновок суду першої інстанції про часткове задоволення цивільного позову необґрунтованим та заниженим.

Судом першої інстанції не належно оцінено характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, які зазнав потерпілий та характер його немайнових витрат.

Вказує, що ОСОБА_7 не визнав та не визнає своєї вини.

Через отримані тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_9 протягом тривалого часу не міг підвестися на ноги через головні болі та біль в нижній щелепі. Протягом місяця потерпілий не міг нормально розмовляти, а прийом їжі був ускладнений.

Наведені обставини завдали потерпілому значного дискомфорту, останній пережив стрес та постійно перебуває у страху за своє життя, що унеможливлює його повноцінне життя та впливає на його психологічне здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити подану ними апеляційну скаргу, скасувати оскаржуваний вирок, а провадження у справі закрити, доводи потерпілого ОСОБА_9 та його представника - адвоката ОСОБА_10 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, змінити оскаржуваний вирок та задовольнити поданий цивільний позов в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої інстанції вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та відмовився від надання показань.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, винуватість останнього підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_9 , будучи допитаним в суді першої інстанції надав показання, що 10 грудня 2022 року близько 19 години він зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_7 . Вони спілкувались з приводу непорозумінь у будівництві будинку, де ОСОБА_7 виступав як забудовник. У ході розмови між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_7 наніс йому удар рукою в щелепу, зламавши її.

Свідок ОСОБА_14 , будучи допитаною судом першої інстанції вказала, що працює в магазині «Нива» по вул. Руській, 219Е в м. Чернівці. Приблизно о 19 год. 30 хв. 10 грудня 2022 року вона, перебуваючи на робочому місці у магазині, почула шум у дворі та вийшовши на вулицю, побачила ОСОБА_9 біля магазину, який був в крові. Допомогла йому вмитися та надала першу медичну допомогу. Переглядаючи камери спостереження, побачила, що ОСОБА_9 наніс удар в щелепу на вулиці незнайомий їй громадянин. Пізніше їй стало відомо, що це був ОСОБА_7 .

Крім того, вина ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами, наявними в матеріалах справи та дослідженими судом апеляційної інстанції, зокрема й за клопотанням сторони захисту.

З протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 9-13) вбачається, що ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів у зв`язку з тим, що 10 грудня 2022 року, близько 19 год. 40 хв., перебуваючи за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 219Є, а саме біля магазину Нива, малознайомий, на ім`я ОСОБА_15 , під час словесного конфлікту, наніс один удар кулаком в щелепу, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді двохстороннього перелому нижньої щелепи: центральний та кут нижньої щелепи з права.

Протоколом огляду місця події від 10 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 10) з якого встановлено, що на ділянці, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де знаходиться магазин Нива, наявна камера відеоспостереження. Крім того, наявні сліди бурого кольору.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 20 грудня 2022 року та відеозаписом до нього (т. 1 а.с. 33-36), під час якого потерпілий ОСОБА_9 , біля магазину Нива, що по вул. Руська, 219Є в м. Чернівці, показав, як ОСОБА_7 , перебуваючи на відстані з пів метра від нього, наніс йому лівою рукою боковий удар в праву частину щелепи, від чого потерпілий впав на сідниці.

Постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 14 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 61), якою визначено зняти показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, з відеокамер, які наявні за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 219 Е, для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, в період часу з 19 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. за 10 грудня 2022 року, по факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 15 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 63), яким вилучено вищевказаний відеозапис.

Протоколом огляду та переогляду відеозапису від 22 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 65-67) та самим відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження (т. 1 а.с. 64), а саме файлами Camera16_n13_n13_2500_2901_1580211.mp4 та Camera16_n13_n13_2902_3959_1586901.mp4 на яких зафіксовано, як в 19 год. 29 хв. до ОСОБА_9 , який перебуває біля магазину Нива та очікує на тротуарі, який розташований між входом в приміщення магазину та дорогою, підходить обвинувачений ОСОБА_7 та вони розмовляють між собою. Потерпілий ОСОБА_9 показує щось обвинуваченому на мобільному телефоні, під час чого, обвинувачений, о 19 год. 30 хв. 26 сек. наносить удар потерпілому лівою рукою по правій частині обличчя ОСОБА_9 , від чого останній падає на землю. Жодного прояву агресії зі сторони потерпілого на відеозаписі не зафіксовано.

З висновку експерта № 877 екс від 21 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 42) встановлено, що ОСОБА_9 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця в ділянці тіла щелепи справа з переходом на передню бокову поверхню шиї справа; патологічну рухомість фрагментів та сходинки по центральній лінії між 3.1 та 4.1 зубів, а також позаду 4.7 зуба з розривом слизової оболонки ясен; перелом кута нижньої щелепи справа зі зміщенням відламків, та тіла зліва. Тілесні ушкодження виникли в результаті не менш однієї травмуючої дії твердого тупого предмета, можливо внаслідок ударів ногами, руками, іншими тупими предметами по строку можуть відповідати в фабулі постанови і відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Висновком експерта № 81 д від 15 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 46-48), яким, окрім наявності вищевказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , визначено, що не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_9 , за обставин та при механізмі, на які вказав та відтворив під час проведення слідчого експерименту від 20 грудня 2022 року підекспертний.

Сукупністю доказів у справі, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідка ОСОБА_14 , відеозаписом з камер зовнішнього спостереження магазину, на якому чітко зафіксовано момент нанесення удару ОСОБА_7 та відсутність агресивних дій зі сторони потерпілого та вказаними висновками експертизи, доведено, що ОСОБА_7 , 10 грудня 2022 року, о 19 год. 30 хв., біля магазину Нива, що по вул. Руській, 219Є в м. Чернівці, умисно наніс удар потерпілому ОСОБА_9 , який призвів до виникнення в останнього середнього ступеня тілесних ушкоджень.

Наведеними доказами поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_7 умисно наніс середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлених судом обставин знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного перегляду.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 виходячи з наступного.

З постанови слідчого від 15 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 41) встановлено, що у даному кримінальному провадженні призначено судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Чернівецького обласного бюро СМЕ. Пунктами 4, 5 даної постанови визначено надати історію хвороби зі стаціонарного відділення підрозділу хірургічної стоматології ОКНП Обласна клінічна лікарня хворого ОСОБА_9 , після завершення стаціонарного лікування та визначено, при необхідності, надати експертам матеріали даного кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді від 20 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 52) задоволено клопотання слідчого та надано слідчому тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» (м. Чернівці, вул. Головна, 137), а саме до оригіналу медичної карти стаціонарного хворого гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,, що заведена 10.12.2022 року в ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» з можливістю її вилучення, для проведення експертиз.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21 грудня 2022 року (т. 1 а.с. 53) та опису до нього (т. 1 а.с. 54) у період часу з 09 год. 15 хв. до 09 год. 45 хв. 21 грудня 2022 року слідчим отримано тимчасовий доступ до медичної картки ОСОБА_9 .

З висновку експерта № 877 екс (т. 1 а.с. 42-43) встановлено, що експертиза почата 15 грудня 2022 року та закінчена 21 грудня 2022 року.

Наведений висновок дійсно містить посилання на медичну картку стаціонарного хворого № 22836/2569 щодо ОСОБА_9 , разом з цим, будь-яких порушень щодо строків проведення даної експертизи, під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Дата початку проведення вказаної експертизи, тобто 15 грудня 2022 року, обумовлена постановою слідчого про її проведення.

Закінчення проведення даної експертизи 21 грудня 2022 року, тобто в день отримання експертом медичної картки стаціонарного хворого № 22836/2569 ОСОБА_9 , теж не становить будь-якого процесуального порушення, оскільки даний висновок не є великий за своїм обсягом і складається з двох сторінок.

В поданих клопотаннях про визнання вказаного висновку неналежним доказом адвокат ОСОБА_16 помилково тлумачить момент закінчення даної експертизи та вказує, що остання була проведена до 21 грудня 2022 року, що, на її переконання, визначає останній день проведення експертного дослідження 20 грудня 2022 року.

Разом з цим, текст вказаного висновку експерта містить чітке визначення моменту закінчення експертного дослідження та, відповідно, складення висновку, а саме 21 грудня 2022 року.

За таких обставин, доводи адвоката ОСОБА_16 про те, що в експерта, на момент проведення експертизи, не було в наявності медичної картки ОСОБА_9 є припущеннями, які спростовуються вищевказаними доказами у справі.

Колегія суддів відхиляє доводи адвоката ОСОБА_8 про неналежність висновку експерта № 81 д від 15 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 46-48), оскільки будь-яких порушень під час проведення даного експертного дослідження встановлено не було.

Крім того, доводи сторони захисту щодо наведених висновків судово-медичної експертизи зводяться виключно до процесуальних порушень та не містять будь-яких даних, які б вказували на неналежність самих висновків даних експертних досліджень.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 27 січня 2020 року (справа № 754/14281/17, провадження № 51-218кмо19) сформульовано висновок про те, що відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, не відкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання вимог ст. 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.

У цій постанові суд вказав, що, якщо стороною обвинувачення використано висновок експерта на підтвердження винуватості особи, саме цей висновок з детальним аналізом медичної документації має бути відкритий стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК, і не відкриття слідчими органами стороні захисту саме висновку експерта могло б потягнути визнання його недопустимим доказом на підставі ст. 87 КПК.

З матеріалів справи встановлено, що 23 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 219) ОСОБА_7 ознайомився з матеріалами досудового розслідування в повному обсязі, зокрема і з висновками експерта, зазначивши при цьому в протоколі про відсутність в матеріалах амбулаторної картки потерпілого ОСОБА_9 та двох рентгенівських знімків.

23 лютого 2023 року, тобто в цей самий день, ОСОБА_7 звернувся до слідчого з клопотанням про надання доступу до медичних документів потерпілого, на підставі яких складено висновки експерта (т. 2 а. с. 111).

З відповіді слідчого від 24 лютого 2023 року № 2180/123/23/07-2023 (т. 2 а.с. 112) вбачається, що слідчий повідомив про неможливість задоволення клопотання з посиланням на те, що 23 лютого 2023 року матеріали кримінального провадження направлено до Чернівецької окружної прокуратури.

24 лютого 2023 року засудженому вручено копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 2, а. с. 14), а 27 лютого цього ж року направлено обвинувальний акт до суду (т. 2, а. с. 15).

20 грудня 2023 року, під час попереднього апеляційного перегляду, колегія суддів ухвалила рішення про витребування медичної картки та рентгенівських знімків (т. 3 а.с. 15-16), які були надані медичною установою на запит суду, проти чого не заперечував потерпілий, чим забезпечила право сторони захисту на ознайомлення із тими медичними документами, на підставі яких були складені висновки експерта, а самі висновки експертів були відкриті стороні захисту у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України.

Під час попереднього апеляційного перегляду суд забезпечив право сторони захисту на ознайомлення з медичною документацією, оскільки захисник посилається на це в поданій апеляційній скарзі, як на порушення приписів кримінального процесуального закону, на ненадання доступу до цих документів під час досудового розслідування та судового провадження.

Крім того, згідно з відповіддю на адвокатський запит ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» № 2049 (т. 3 а.с. 76) встановлено, що у представника потерпілого, починаючи з 11 грудня 2023 року були копії вищевказаної медичної картки ОСОБА_9 .

Наведені документи, зокрема й копію медичної картки ОСОБА_9 , 21 грудня 2023 року (т. 3 а.с. 88) були надіслані обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику - адвокату ОСОБА_8 , що підтверджується відповідними поштовими квитанціями, описом вкладення та повідомленнями про отримання (т. 3 а.с. 89-94а).

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги захисника про неналежність висновків судово-медичного експерта від 21 грудня 2022 року № 877 та від 15 лютого 2023 року № 81д не знайшли свого підтвердження, оскільки сторона захисту була ознайомлена з вказаними висновками під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, а доступ до медичної документації був отриманий стороною захисту, як під час попереднього апеляційного розгляду, так і від представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 та вказані медичні документи були досліджені судом під час попереднього апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не містить доводів, що не ознайомлення стороною захисту з вказаною медичною документацією суттєво вплинуло на результати розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, а зміст цих документів унеможливив чи ускладнив реалізацію обвинуваченим та його адвокатом права на захист.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року у даній справі.

З наведених підстав подані стороною захисту клопотання про визнання недопустимими доказами висновків експертів № 877 екс та 81Д є необґрунтованим та не підлягають задоволенню.

Вид та розмір покарання, призначений судом першої інстанції у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України та у поданих апеляціях не оскаржується, а отже апеляційним судом, за приписами 404 КПК України, не переглядається.

Крім того, необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 саме реальної міри покарання за встановлених фактичних обставин і даних про особу обвинуваченого вказано в постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року у даній справі.

У зв`язку з підтвердженням винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення під час апеляційного перегляду, колегія суддів, на підставі ст. 129 КПК України, відхиляє апеляційні вимоги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про залишення цивільного позову потерпілого без розгляду.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову колегія суддів приходить до наступного.

Суд першої інстанції при вирішення цивільного позову ретельно не перевірив усіх вимог позивача, не проаналізував наданих документів на придбання ліків та не навів у вироку жодного доказу й розрахунку сум, присуджених на користь потерпілого ОСОБА_9 про стягнення із обвинуваченого коштів у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а отже належно не виконав положень статей 370, 374 КПК, що, за приписами ч. 1 ст. 411 та п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України, тягне за собою зміну судового рішення.

Аналогічні висновки щодо необхідності зміни чи скасування вирків суду першої інстанції, в яких ретельно не перевірено вимоги цивільного позову та необґрунтовано прийняте щодо нього рішення міститься у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 639/1910/19.

Потерпілим ОСОБА_9 подано цивільний позову у даному кримінальному провадженні (т. 2 а.с. 45-70, 78-103), в якому він просить стягнути з ОСОБА_7 на його користь майнову шкоду в розмірі 83650 грн. 46 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

З даної позовної заяви вбачається, що майнова шкода у розмірі 83650 грн. 46 коп. складається з 81667 грн. втраченого заробітку та витрат на придбання медичних препаратів у сумі 1983 грн. 46 коп.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відшкодування матеріальної шкоди, а саме понесених позивачем витрат на лікування у розмірі 1983 грн. 46 коп., належним чином не з`ясував доведеність вказаних підстав і розміру цих позовних вимог, а отже таке рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.

Відповідно доводи в судовому засіданні адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , в цій частині, є обґрунтованими, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Для стягнення з обвинуваченого витрат на лікування та придбання відповідних медичних препаратів останні мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя та відповідним документом про придбання даних медичних препаратів.

З огляду пацієнта лікарем стаціонару від 12 грудня 2022 року (т. 3 а.с. 81) встановлено, що ОСОБА_9 призначене медикаментозне лікування, а саме: антибактеріальне, протизапальне, знеболююче та місцева терапія.

В якості підтвердження витрат на придбання медичних препаратів потерпілий ОСОБА_9 долучає скріншот з квитанції на оплату 1983 грн 46 коп. в Аптека 1.

Разом з цим, наведений скріншот не містить переліку придбаних медичних препаратів чи ліків, що позбавляє суд можливості визначити чи дійсно придбавались виключно призначені ОСОБА_9 ліки та чи було наведене обумовлено нанесенням йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_17 .

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку що цивільний позов, в частині відшкодування потерпілому ОСОБА_9 витрат на лікування у розмірі 1983 грн 46 коп. задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази підтвердження понесених потерпілим на вказану суму грошових витрат.

Згідно з приписами ст. 1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, визначається на підставі даних податкового органу. Розмір доходу, втраченого фізичною особою-підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, у сумах, нарахованих до вирахування податків.

З копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 102) встановлено, що ОСОБА_9 є фізичною особою-підприємцем.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого, яка долучена до позовної заяви(т. 2 а.с. 100-101) встановлено, що ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні з 10 грудня 2022 року по 19 грудня 2022 року. З 19 грудня 2022 року до 10 січня 2023 року - на амбулаторному лікуванні, протягом цього періоду регулярно звертався на огляд, заміну гумових тяг та контроль накладених шин, які зняті лише 10 січня 2023 року.

Таким чином, відшкодування ОСОБА_9 втраченого доходу слід вираховувати за період з 10 грудня 2022 року до 11 січня 2023 року, тобто за один календарний місяць.

В матеріалах справи наявна копія податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 за 2022 рік (т. 2 а.с. 93-96) з якої встановлено, що обсяг доходу останнього за рік становить 980000 грн.

У зв`язку з наведеним, апеляційні вимоги ОСОБА_9 про стягнення 81666 грн. 67 коп. (980000/12=81667) втраченого заробітку відповідають положенням ст. 1198 ЦК України, є обгрунтованими та підтверджуються матеріалами провадження.

Доводи сторони захисту про неналежність вказаної податкової декларації судом відхиляються, оскільки остання належним чином завірена потерпілим ОСОБА_9 та є паперовою копією електронного документа.

Також суд відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про завищення сум доходів ОСОБА_9 з підстав відображення у Додатку № 1 до даної декларації менших сум доходів.

З додатка № 1 до декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 за 2022 рік Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску вбачається, що ОСОБА_9 самостійно визначено суму доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини у розмірі 6500 грн. щомісячно та загалом за 2022 рік у сумі 78000 грн.

Разом з цим, п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що вказана сума визначається ОСОБА_9 самостійно для себе, виключно з метою сплати за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд також відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про помилковість врахування суми доходу, а не прибутку ОСОБА_9 з підстав визначення такого способу відшкодування статтею 1198 ЦК України.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції, в межах поданої апеляційної скарги представника потерпілого, про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог у повному обсязі, в результаті чого прийшов до помилкового висновку про розмір заподіяної моральної шкоди.

Матеріалами справи та апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_9 зазнав моральних втрат і душевних страждань у зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень, порушення нормальних життєвих зв`язків та тяжкість вимушених змін у його житті.

ОСОБА_9 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синця в ділянці тіла щелепи справа з переходом на передню бокову поверхню шиї справа; патологічну рухомість фрагментів та сходинки по центральній лінії між 3.1 та 4.1 зубів, а також позаду 4.7 зуба з розривом слизової оболонки ясен; перелом кута нижньої щелепи справа зі зміщенням відламків, та тіла зліва.

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 у період часу з 10 по 19 грудня 2022 року (т. 2 а.с. 100-101) перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок заподіяння йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та переніс оперативне втручання, що супроводжувалось фізичним болем, душевними стражданнями і емоційною напругою.

З виписки із медичної картки ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 100-101) також вбачається, що після завершення стаціонарного лікування, у період часу з 19 грудня 2022 року по 10 січня 2023 року потерпілий вимушений був з`являтися до лікарні на регулярний огляд, зміну гумових тяг та контроль накладки шин, що безумовно підтверджує порушення його нормальних життєвих зв`язків.

Медичними документами також зафіксовано, що ОСОБА_9 скаржився на періодичний ниючий біль в ділянці перелому нижньої щелепи, утруднений прийом їжі, загальну слабкість та оніміння нижньої губи і підборіддя.

Потерпілому ОСОБА_9 призначались знеболюючі препарати (т. 2 а.с. 81), що підтверджує наявність у нього постійного фізичного болю у вказаний період.

Наведені обставини повною мірою підтверджують, що ОСОБА_9 , внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , мав значні труднощі із мовленням (т. 1 а.с. 33-36), а отже і спілкуванням, а також задоволенням своїх фізіологічних потреб. Він не міг повноцінно працювати та допомагати сім`ї, що істотно змінило звичний спосіб життя, значно погіршивши його.

Колегія суддів враховує матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_7 , який працює заступником директора МПП Атлас (т. 1 а.с. 174), яка займалась будівництвом житла та є директором ТОВ Ординація груп, є співвласником житлових і нежитлових приміщень (т. 1 а.с. 166-170), має 2 неповнолітніх дітей.

Таким чином, суд першої інстанції повною мірою не врахував перенесені ОСОБА_9 моральні переживання у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, зміни до звичного йому способу життя, порушення соціального аспекту його життя, ступень тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та тяжкість тілесних ушкоджень, матеріальний стан обвинуваченого, що призвело до визначення явно несправедливого розміру відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, зокрема, збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника потерпілого є обгрунтованими, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 слід стягнути 40 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди, оскільки саме такий розмір, з урахуванням наведених обставин, є виправданим, справедливим та співрозмірним.

Заявлена в цивільному позову потерпілим сума 50 000 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, не відповідатиме наведеним критеріям.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід відмовити, апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 слід задовольнити частково, а вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 вересня 2023 року - змінити в частині вирішення цивільного позову.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - відмовити.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 вересня 2023 року, у кримінальному провадженні № 0003822, в частині вирішення цивільного позову - змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 кошти у сумі 81666, 67 грн. (вісімдесят одна тисяча шістсот шістдесят шість гривень шістдесят сім копійок) в рахунок відшкодування майнової шкоди та 40 000 грн. (сорок тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В іншій частині вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04 вересня 2023 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_12

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3