Справа №705/48/18
1-кп/705/550/24 УХВАЛА
04 грудня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нігір Миколаївського району, Хабаровського краю, російської федерації, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 20.10.2010 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений 28.09.2013 по відбуттю строку покарання;
2) 21.03.2016 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3-х років 2 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України.
Вироком від 21.04.2020 ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаних кримінальних правопорушень.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10.01.2023 вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.04.2020 щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2023 судова справа передана на розгляд судді ОСОБА_1 .
Ухвалою судді ОСОБА_1 від 26.01.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття провадження за ч. 2 ст. 125 КК України на цій підставі.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України в зв`язку із закінченням строків давності. Зазначила, що навіть з урахуванням зупинення перебігу строку давності наразі наявні підстави для звільнення обвинуваченого та закриття кримінального провадження в цій частині.
Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування визначена як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, належить до кримінальних проступків. Максимальна санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до двох років.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Як вбачається з вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12 встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи викладене вище, та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, з моменту вчинення якого станом на день ухвалення судового рішення минуло більше п`яти років, захисник та обвинувачений просили суд звільнити його від кримінальної відповідальності, а прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту, суд доходить висновку, що клопотання захисника слід задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження у цій частині з наведеної підстави.
Крім того, згідно з обвинувальними актами ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вчинив таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_4 18.11.2017 близько 23 години 05 хвилин, знаходячись неподалік від будинку № 2, по провулку Лисенка, м. Умані, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність своїх дій, повторно, таємно викрав мобільний телефон «NOMI і5030», ІМЕІ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 4/2306 від 22.11.2017 1467 гривень, в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Beeline», який для потерпілої матеріальної цінності не становить, який належить ОСОБА_7 та випав з кишені під час її падіння на землю, чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1467 гривень.
Він же, 12.12.2019 близько 19.00 години, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, перебуваючи на третьому поверсі дитячого відділення Уманської центральної районної лікарні, що по вул. Робітничій, 35, с. Піківець Уманського району, таємно викрав із вішалки для одягу, яка знаходилась біля вхідних дверей до відділення, чоловічу зимову куртку темно-зеленого кольору «KINGS WIND», вартість якої, згідно висновку експерта № 10/9 від 08.01.2020 могла становити 850 гривень, що належить ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому матеріального збитку на вище вказану суму.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання та просив суд виключити з обвинувачення стосовно ОСОБА_4 епізоди по фактах крадіжок, де сума викраденого на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та закрити кримінальні провадження за вказаними епізодами на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечувала щодо задоволення клопотання захисника у зв`язку з прийняттям Верховною Радою України 18.07.2024 Закону № 3886-ІХ, згідно з яким втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Вислухавши клопотання захисника, думку обвинуваченого та прокурора, дослідивши матеріали кримінальних проваджень, суд доходить висновку про задоволення клопотання захисника з огляду на таке.
Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2017 ця сума становила 1600 грн та станом на 01.01.2019 ця сума становила 1921 грн.
Для закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, КПК України передбачає наявність згоди обвинуваченого на це і наявність підстави для такого закриття кримінального провадження.
Так, згідно зі ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
У зв`язку з наведеним та з урахуванням ст. 5 КК України, ст. 58 Конституції України та усталеної практики Європейського суду з прав людини закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, і суди мають застосовувати той закон, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.
На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 1023 грн 52 коп.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 7, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, 286, 288, ст. ст. 370-372, 376, 395, 479-2 КПК України, суд
Клопотання захисника ОСОБА_9 задовольнити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз у розмірі 395,48 грн та 628,04 грн., а всього 1023 грн 52 коп.
- мобільний телефон «NOMI i5030», ІМЕІ НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Beeline», коробку до мобільного телефону, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , - залишити останній за належністю;
- чоловічу куртку, темно-зеленого кольору, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_8 під розписку, - залишити останньому за належністю.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1