Єдиний унікальний номер №943/1938/24
Провадження №1-кп/943/65/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську кримінальне провадження № 0000771 від 30.07.2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, громадянина України, одруженого, працюючого водієм у ТОВ «СТОПХАОС-БУД», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в :

30 липня 2024 року близько 20 год. 15 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі «Київ-Чоп» 492 км.+550 м., неподалік м. Буськ Золочівського району Львівської області в напрямку м. Києва, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме: Розділ 1 п. 1.2.; Розділу 2 п. 2.3 б), д); Розділу 11 п. 11.3, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода зіткнення автомобіля марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 із фургоном марки «FORD Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , в результаті чого пасажир фургона марки «FORD Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 від отриманих травм загинула на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілій ОСОБА_7 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши розуміння ним пред`явленого обвинувачення та не оспорив наведених в обвинувальному акті фактичних обставин правопорушення, пояснивши, що 30 липня 2024 року близько 08 години він виїхав на автомобілі марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 з дому в м. Рівне та прямував по робочих питаннях до м. Львова. Згодом, коли він був удорозі йому зателефонував рідний дяько ОСОБА_8 , повідомивши про те, що батько обвинуваченого ОСОБА_9 , який проживає один у м. Почаїв, вчинив спробу суїциду, після чого обвинувачений ОСОБА_4 поїхав до батька в м. Почаїв, де доставив його в лікарню та після отримання ним медичної допомоги завіз додому в м. Почаєві, після чого поїхав до Львова. Повертаючись зі Львова додому в м. Рівне, обвинувачений ОСОБА_4 потрапив у ДТП поблизу м. Буськ, деталі якої він не пригадує, оскільки прийшов до свідомості вже після події, коли його автомобіль був перевернутий на сторону. У вчиненому він щиро розкаюється та просить його суворо не карати та не позбавляти його права керування, оскільки вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей і батька інваліда ІІІ групи, який схильний до суїцидів. Крім того, працює водієм, а тому водійські права та автомобіль є єдиним засобом до його існування та утриманців.

Ураховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, ним, як і іншими учасниками судового провадження (потерпілою) не оспорюються обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його в такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена повністю. Відтак, суд вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він вищевказаними своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілій.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 (ч. 2 ст. 286 КК України), згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відтак, ураховуючи наведене, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції статті, передбаченої за ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння, яке згідно положень статті 12 КК України є тяжким злочином, його наслідки, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який працює водієм, у вчиненому щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдану злочином шкоду потерпілій ОСОБА_10 , яка не має до обвинувачееного жодних претензій матеріального та морального характеру та просить його суворо не карати, що їх суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України, а також відсутності обтяжуючих обставин згідно ст. 67 КК України, а отже з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк, однак без позбавлення його права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм і автомобіль є його єдиним джерелом заробітку, зважаючи на наявність у нього утримаців (трьох неповнолітніх дітей і батька з інвалідністю ІІІ групи, що потребує стороннього догляду та проживає на далекій відстані від обвинуваченого).

Разом із тим, виходячи з принципів гуманізації та індивідуалізації покарання, судом враховується особа обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, працевлаштований, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, виховує троє неповнолітніх дітей, а також перебування на його утриманні батька з інвалідністю пенсійного віку; наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому суд приходить до висновку про застосування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, оскільки виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому останнього слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені положеннями ст. 76 КК України, яке, на думку суду, буде справедливе, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 17038,80 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, що відповідає положенню ст. 124 КПК України.

Арешти, накладені ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова області від 31.07.2024 року на транспортні засоби (фургон марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), слід скасувати, що відповідатиме приписам ч. 4 ст. 174 КПК України, тобто в зв`язку з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення його права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання у виді п`яти років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення цього вироку.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 17038,80 грн (сімнадцять тисяч тридцять вісім гривень 80 копійок) витрат за проведення судових експертиз.

Речові докази:

- фургон марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на автостоянці за адресою: м. Львів, вул. Авіаційна, 7, - повернути власнику ОСОБА_6 ;

- автомобіль марки «BMW Х3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває в користуванні його власника ОСОБА_4 , - повернути (залишити) останньому.

Арешти, накладені ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова області від 31.07.2024 року, скасувати.

Копію цього вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1