Справа № 752/8501/24
Провадження по справі № 1-кс/752/1044/25
У Х В А Л А

іменем України

"30" січня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва клопотання представника власника майна ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000171 від 10.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченного ч.4 ст. 190 КК України

за участю:

представника власника майна - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

власника майна - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

встановив:

29 січня 2025 року представник власника майна ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подав до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.08.2024 (справа № 752/8501/24, провадження № 1-кс/752/6853/24) на ноутбук Macbook Air та мобільний телефон «Iphone 14 pro» чорного кольору у синьому чохлі, які належать ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання представник ОСОБА_3 зазначив, що 21.08.2024 на підставі слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.08.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 ,за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого серед іншого виявлено та вилучено ноутбук Macbook Air та мобільний телефон «Iphone 14 pro» чорного кольору у синьому чохлі. Вказане майно постановою слідчого визнано речовими доказами. За наслідками розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя дійшов висновку, що виявлене та вилучене майно, зокрема телефон та ноутбук, відповідають критеріям речового доказу згідно ст. 98 КПК. У зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів, ухвалою слідчого судді від 27.08.2024 накладено арешт на належні ОСОБА_4 мобільний телефон і ноутбук. Захисник вказує, що до даного часу органом досудового розслідування не повідомлено ОСОБА_4 про підозру у кримінальному провадженні № 0000171 від 10.01.2024. Крім того, з часу накладення арешту минуло понад 5 місяців і за цей час орган досудового розслідування мав можливість провести всі необхідні слідчі дії та інші процесуальні дії для вилучення інформації з мобільного телефону та ноутбуку, а отже, вважає, що потреба у подальшому арешті зазначеного майна, на даний час відпала.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 клопотання підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000171 від 10.01.2024, на електронну адресу суду подав заяву про розгляд вищезазначеного клопотання без його участі. Заперечень, письмових пояснень з приводу заявленого клопотання не подав.

Розглянувши клопотання, вислухавши доводи власника майна та його представника, дослідивши додані до нього документи, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за наявності хоча б однієї з таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні захисник зазначає про те, що у подальшому арешті відпала потреба, а тому з огляду на принцип диспозитивності, слідчий суддя має встановити наявність або відсутність лише вказаної заявником підстави для скасування арешту.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000171 від 10.01.2024 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами потерпілих у національній, іноземній та криптовалюті в особливо великих розмірах з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Оперативним шляхом працівниками ДКП НП України в ході проведення заходів соціальної інженерії, встановлели ІР-адреси користувачів Telegram, з яких відбувався вихід в мережу Інтернет, під час проведення певних платежів при здійсненні переміщення грошових коштів потерпілих через криптогаменець. Також були встановлені дані щодо мобільних терміналів та відповідних ІР-адрес. За наслідками проведених оперативних заходів була встановлена причетність до вказаної злочинної діяльності ОСОБА_6 та ОСОБА_4

21 серпня 2024 року на підстави ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 13.08.2024 (справа №752/8501/24, провадження №1-кс/752/6521/24), проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено ноутбук Macbook Air, який поміщено до спец пакету WAR 1601190; картку банку «monobank» у кількості 2 шт. (чорна та біла), чорна НОМЕР_2, біла НОМЕР_1 , які поміщено до спец пакету WAR 1228563; мобільний телефон «Iphone 14 pro» чорного кольору у синьому чохлі, який поміщено до спец пакету WAR 1228565; невідому органічну речовину природного походження зеленого кольору, яка поміщена до спец пакету WAR 1228562.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 21.08.2024 вище вказане майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.08.2024 (справа № 752/8501/24, провадження № 1-кс/752/6853/24) накладено арешт на майно, яке вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , зокрема на ноутбук Macbook Air та мобільний телефон «Iphone 14 pro» чорного кольору у синьому чохлі.

В обґрунтування вказаного рішення, слідчий суддя зазначив, що мобільний телефон і ноутбук, вилучені у ОСОБА_4 , відповідають критеріям речових доказів згідно ст. 98 КПК України, а тому з метою їх збереження підлягають арешту.

Враховуючи мету і підставу арешту, а також доводи сторони захисту, вирішуючи питання про наявність підстав для скасування арешту майна, слідчий суддя, серед іншого має встановити, чи відпала подальша потреба у збереження вилученого майна як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя виходить з того, що за змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 98 КПК України, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження. Документи також є речовими доказами, якщо вони містять вказані вище ознаки.

При цьому, за змістом ч.3 та ч. 4 ст. 99 КПК України, оригіналом електронного документа є його відображення, якому надається таке ж значення, як документу, а копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях, кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

За змістом вказаних положень, електронний документ не має жорсткої прив`язки до певного матеріального носія, тому один і той же документ (файл) може існувати у ідентичному вигляді на різних носіях. При цьому, всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення (аналогічна позиція міститься у постановах ККС ВС у справі № 490/10025/17 від 19.05.2020 та у справі № 677/2040/16-к від 22.10.2020).

З огляду на вказане, електронні документи є самостійними джерелами доказів, а тому, у випадку їх копіювання на інший матеріальний носій і за умови належного фіксування результатів такої дії, немає необхідності у збереженні матеріальних носіїв інформації, на яких такі електронні документи початково містились.

Виключенням з цього правила можуть бути, зокрема, ситуації, коли матеріальні носії інформації являють собою електронні інформаційні системи або їх частини і їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження; такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення, чи є засобом, або знаряддям його вчинення, або зберегли на собі його сліди, у зв`язку з чим доказове значення мають не тільки електронні файли, що на них містяться але й безпосередньо самі носії; відтворення та/або дослідження електронних файлів неможливе з інших носіїв інформації, відмінних від тих, на яких вони були створені або встановлені, а тому їх збереження необхідне для забезпечення подальшого безпосереднього дослідження відповідних доказів у ході судового розгляду.

У таких випадках подальше збереження матеріальних носіїв інформації вважатиметься виправданим.

У цьому контексті, мають бути враховані також і строки утримання відповідних матеріальних носіїв, велика тривалість яких зазвичай обумовлюється тим, що проведення комп`ютерно-технічних досліджень, у тому числі на предмет наявності на відповідній техніці певної інформації, в т.ч. видаленої, є процесом досить тривалим та складним.

Водночас, будь-який тривалий строк має бути об`єктивно виправданий завданнями кримінального провадження та збалансований з правами та інтересами власника відповідного майна.

У зв`язку з цим, слідчий суддя має оцінити не тільки мету подальшого утримання матеріальних носіїв інформації, але й розумність строку, протягом якого вони перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення.

Мобільний телефон і ноутбук, вилучені у ОСОБА_4 , утримуються органом досудового розслідування понад п`ять місяців. Тобто, орган досудового розслідування мав достатньо часу для досягнення усіх переслідуваних цілей, перевірки наявної на пристроях інформації та її зняття.

Доказів зворотного у розпорядження слідчого судді, як органом досудового розслідування, так і прокурором не надано.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час самі по собі електронні носії інформації доказового значення не мають, а отже не відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому у подальшому арешті мобільного телефону та ноутбуці відпала потреба.

Прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, не навів доказів того, що подальше утримання органом досудового розслідування вилучених в ОСОБА_4 носіїв інформації виправдовує потреби досудового розслідування. У судове засідання не з`явився, заперечень проти скасування арешту з майна ОСОБА_4 не подав.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що представником ОСОБА_3 в ході розгляду клопотання доведено, що на даний час відпала потреба у подальшому застосуванні арешту мобільного телефону і ноутбука, які були вилучені місцем проживання ОСОБА_4 .

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 307, 309 КПК України,

постановив:

клопотання представника власника майна задовольнити.

Скасувати арешт з ноутбуку Macbook Air та мобільного телефони «Iphone 14 pro» чорного кольору у синьому чохлі, які належать ОСОБА_4 , накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.08.2024 (справа № 752/8501/24, провадження № 1-кс/752/6853/24).

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1