Справа № 362/6519/19
Провадження № 1-в/362/46/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

представника органу пробації ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області клопотання Фастівського районного відділу № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області (далі - орган пробації) про звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2020 року за частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.

У зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та на підставі статті 80 КК України, статті 152 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) орган пробації звернувся до суду з клопотанням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання.

В судовому засіданні представник органу пробації підтримав заявлене клопотання, просив задовольнити.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, покликаючись на частину третю статті 40 КВК України та наголошуючи на тому, що засуджений ухилявся від відбування покаранняу виді громадських робіт, а тому перебіг строків давності виконання обвинувального вироку відповідно до частини третьої статті 80 КК України зупинявся.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно до частини п`ятої статті 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути клопотання органу пробації за відсутності засудженого.

Заслухавши думку представника органу пробації та прокурора, перевіривши клопотання та додані до нього матеріали, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом (частина перша статті 539 КПК України).

Пунктом 4 частини другої статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, зокрема, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 КПК України.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 26 червня 2020 року та відповідно до розпорядження Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2020 № 362/6519/20 направлений до виконання до Васильківського міськрайонного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області, який 07.07.2020 отримано для виконання цим органом пробації (наразі орган пробації - Фастівський районний відділ № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області).

Згідно з матеріалами особової справи ОСОБА_5 його ознайомлено 04.08.2020 під особистий підпис з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та наголошено на наслідки, передбачені статтею 40 КВК України, у разі ухилення від відбування покарання. Крім того, 04.08.2020 ОСОБА_5 вручено направлення до комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради, відповідно до якого він мав приступити до відбування покарання не пізніше 07.08.2020, однак за направленням ОСОБА_5 не з`явився та до відпрацювання громадських робіт не приступив.

Відповідно до приписів статті 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Згідно з частиною першою статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у певні строки, зокрема: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 24.12.2015 у справі № 5-324кс15, стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Разом з тим частиною третьою статті 80 КК України передбачено зупинення перебігу давності, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої статті 80 КК України, подвоюються.

Частиною четвертою статті 80 КК України встановлено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частині першій та третій вказаної статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, для звільнення особи від відбування покарання на підставі статті 80 КК України існують три обов`язкові умови:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення особою нового злочину.

Прокурор вважає, що в діях засудженого ОСОБА_5 є ознаки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, передбачені частиною третьою статті 40 КВК України, а тому перебіг строку давності виконання обвинувального вироку зупинився.

Водночас ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2015 року у справі № 5-324кс15).

Верховний Суд виходить з того, що редакція частини третьої статті 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України.

Так, у даному випадку ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт відповідає складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 389 КК України.

Отже, як зауважив Верховний Суд, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

З таким підходом кореспондуються і положення статті 40 КВК України, частина друга якої передбачає, що стосовно особи, яка ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали правоохоронним органам для відповідного реагування для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, органом пробації порушувалось питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт ОСОБА_5 , однак відповідне кримінальне провадження №0000752 від 16.09.2022 було закрито 22.12.2023 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Таким чином, на час розгляду судом даного клопотання відсутній вирок суду, що набрав законної сили, яким би ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 389 КК України. Тож у суду відсутні правові підстави для висновку про ухилення засудженим ОСОБА_5 від відбування покарання у виді громадських робіт.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 з дня набрання законної сили вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2020 не вчинив нового кримінального правопорушення, що підтверджується відсутністю будь-яких інших обвинувальних вироків стосовно нього.

Зазначене, на думку органу пробації, свідчить про виправлення засудженого, втрату ним суспільної небезпечності, а тому застосування покарання в цьому випадку є зайвим, воно не матиме належного карального і попереджувально-виховного впливу.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання та про вчинення ним нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, у суду немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час закінчились строки давності виконання вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2020 (строк виконання сплив 26.06.2022), факт ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання не встановлений обвинувальним вироком суду, нового злочину він не вчинив, суд вважає, що клопотання органу пробації про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі статті 80 КК України підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 369-372, 376, 537, 539 КПК України, статтею 152 КВК України, статтею 80 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Фастівського районного відділу № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2020 року на підставі статті 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1