В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , отримавши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001461 від 14.10.2024, по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

у с т а н о в и в:

13 жовтня 2024 року приблизно о 23 год., 00 хв., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Князя Романа Мстиславовича , а саме парк «Перемога», де на землі біля дерева знайшов зіп-пакет, всередині якого заходилась кристалоподібна речовина світлого кольору. Будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_2 , припустив, що у знайденому зіп-пакеті з кристалоподібною речовиною світлого кольору, міститься заборонена речовина. Після чого, ОСОБА_2 , підняв із землі знайдений ним зіп-пакет, в якому знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору та, роздивившись його вміст, впевнився, що дійсно в ньому міститься заборонена речовина - «солі», тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої заборонено -PVP.

В цей час, у ОСОБА_2 , виник злочинний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_2 , помістив незаконно придбаний ним зіп-пакет, в якому знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, який в свою чергу поклав до правої кишені штанів, та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

14 жовтня 2024 року приблизно о 01 год. 10 хв., за адресою: м. Київ, вул. Івана Сергієнка, 3, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі заборонену речовину, а саме «солі».

В подальшому, в період часу з 01 год. 27 хв. до 01 год. 33 хв., за адресою: м. Київ, вул. Івана Сергієнка, 3, співробітниками поліції, а саме оперативним співробітником Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час безперервного відеозапису за участю двох понятих було проведено особистий обшук, в ході якого у ОСОБА_2 , з правої кишені штанів, в які останній був вдягнений було вилучено зіп-пакет, в якому знаходилась психотропна речовина в якому знаходилась особлива небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,248 г., яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/59705-НЗПРАП від 17.10.2024: У наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. У наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 0,248 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників кримінального провадження.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_2 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини та погоджується на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2023 по справі № 462/3095/20 зазначив, що у кримінальному праві виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального. Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого в результаті застосування до нього покарання відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним власної суспільно небезпечної дії. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше судимий за ч. 1 ст. 309 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд, зокрема, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працює, не вважає за доцільне призначати йому покарання у виді штрафу, в тому числі із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року. Також, в силу приписів ст. 57 КК України, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, суд не вважає за можливе призначити покарання у виді виправних робіт.

Висновку про неможливість призначення судом обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді штрафу або виправних робіт, суд дійшов, зокрема, на підставі роз`яснень наведених у абз. 4 п. 2, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Крім цього, вирішення питання про призначення виду та розміру покарання належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 05.02.2024 по справі № 754/6054/22 витлумачив, що підставами для судового розсуду в ході призначення покарання є: кримінально-правові відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, у яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, під час врахування пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначення «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд приймає до уваги те, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2023 ухваленим у справі № 755/9244/23 (провадження № 1кп/755/1340/23), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 місяця арешту.

Так, відповідно до наявного в матеріалах даного кримінального провадження листа-відповіді ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 18.10.2024 № 08/22954 наданої на запит дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 17.10.2024 № 49841/125/50-2024, відповідно до облікових даних картотеки ДУ «Київський слідчий ізолятор», покарання призначене вироком Дніпровського районного суду м. Києва у вигляді арешту строком на 1 місяць ОСОБА_2 не відбував (а.с. 66).

Згідно положень норми п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, строк виконання вищевказаного вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2023 ухваленого у справі № 755/9244/23 (провадження № 1кп/755/1340/23), яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 1 місяця арешту не сплив.

В свою чергу, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2024, постановленою у справі № 755/9244/23 (провадження №1-в/755/769/24), задоволено клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва та замінено ОСОБА_2 покарання призначене вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 місяця арешту на покарання у виді 2 місяців пробаційного нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Нормою ч. 1 ст. 72 КК України визначено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Враховуючи вищевикладене, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити з урахуванням приписів ст. ст. 71, 72 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів. Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 71, 72, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2023 ухваленим у справі № 755/9244/23 (провадження № 1кп/755/1340/23), з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 відраховувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: зіп-пакет з кристалоподібною речовиною світлого кольору, в якому міститься психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,248 г., що переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 022877 від 21.10.2024) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-24/59705-НЗПРАП від 17.10.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення з клопотанням про помилування.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1