Справа № 442/8099/24
Провадження № 1-кп/442/84/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 306, ч. 1 ст. 209 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 306, ч. 1 ст. 209 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу в частині продовження на два місяці строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків, а саме: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу суду; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання мотивоване тим, що ризики, які були враховані судом в ухвалі від 21.01.2025 при продовженні застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави, не зменшилися. Підстави для зміни запобіжного заходу та відмови в продовженні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на даний час відсутні.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких, тяжких та нетяжких кримінальних правопорушень, вчинених у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, за найтяжчі з яких передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків щодо нього необхідно продовжити застосування запобіжного заходу в частині продовження строку дії таких, на два місяці.

Прокурор вважає, що наявні ризики, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому. Вказав, що обвинувачений зареєстрований в Донецькій області, а його матір проживає у Франції, отже він має зв`язки за межами України та на тимчасово окупованій території. Прокурор вважає, що обвинувачений може впливати на свідків, оскільки він ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження і йому відомі покази свідків. Інший запобіжний захід не може бути застосований, оскільки обвинувачений не має адреси проживання за якою міг би виконувати такий. Заставу просить залишити, враховуючи суспільний інтерес вчиненого кримінального правопорушення, зокрема того, що вага вилучених психотропних речовин за окремим епізодом становить п`ятнадцять кілограмів.

Адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили стосовно даного клопотання. Просять на підставі клопотання, поданого від 21.01.2025 змінити запобіжний захід у вигляді застави на особисте зобов`язання. Кошти в розмірі 105600 грн зарахувати на спеціальні рахунки для потреб ЗСУ, а 500000 грн повернути платникам застави ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти поданого прокурором клопотання.

Дослідивши вказане клопотання, заслухавши думки усіх присутніх учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Разом з тим, продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, здійснюється в порядку, передбаченому ст. 199 КПК. Суд має право продовжити строк дії відповідних обов`язків лише у разі, якщо прокурор доведе, що заявлені ним ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування таких обов`язків.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає належного обгрунтування того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до положень ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою статті 194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 313, ч. 1 ст. 306, ч. 1 ст. 209 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2025 року у зв`язку із продовженням запобіжного заходу у виді застави було продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який закінчується 21.03.2025 року.

Слід зазначити, що розглядаючи клопотання прокурора судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в силу положень частини другої статті 42 КПК України ОСОБА_3 наразі перебуває у статусі обвинуваченого і оцінку обґрунтованості підозри щодо нього раніше надавали слідчі судді в межах здійснення судового контролю.

Судом встановлено, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які наведені в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2025 на даний час продовжують існувати та не зменшилися, виходячи з наступного.

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальні правопорушення, інкриміновані ОСОБА_3 є особливо тяжкими, тяжкими та нетяжкими кримінальними правопорушеннями, вчинених у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та інших кримінальних правопорушень проти здоров`я населення, за найтяжчі з яких передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Наявність реєстрації місця проживання та уродження ОСОБА_3 в Донецькій області, місті Маріуполі, яке на даний час є тимчасово окупованим, а також проживання його матері за межами України, свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків на територіях, що не є під юрисдикцією українського правосуддя. Крім того, на території тимчасового місця перебування, ОСОБА_3 не має сім`ї, соціальних зв`язків, а отже не прив`язаний до місцевості. Вказане, на переконання суду, може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Оцінюючи вірогідність існування ризику незаконного впливу на свідків суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Тобто вплив на свідків можливий як на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та їх дослідження судом.

До того ж, під час виконання вимог ст.290 КПК України стороні захисту у повному обсязі було відкрито матеріали досудового розслідування, у зв`язку з чим обвинуваченому став відомий зміст показань свідків, якими прокурор має намір доводити пред`явлене обвинувачення.

Зазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірність незаконного впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_3 безпосередньо або через знайомих йому осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, а також приймаючи до уваги ту обставину, що допит свідків у даному кримінальному провадженні ще не розпочато, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Про ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на думку суду, свідчить тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується.

Щодо наявності ризику вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення свідчить триваючий характер кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , а також велика кількість епізодів таких правопорушень, які пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Враховуючи, що ризики передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177КПК України продовжують існувати та не зменшилися, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме особистого зобов`язання, про яке просить сторона захисту, є неможливим. Крім того, клопотання захисників про зміну запобіжного заходу, на яке вони посилаються в судовому засіданні, вже було предметом розгляду судом при постановленні ухвали від 21.01.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді застави.

При вирішенні клопотання про продовження щодо обвинуваченого строку дії обов`язків суд враховує, що застосований запобіжний захід у виді застави забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , тому суд не вбачає підстав для його зміни.

На переконання суду, продовження дії покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, відповідає меті застосування запобіжних заходів, передбаченій частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, може гарантувати виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків та виправдовує подальше їх застосування. Тобто покладення на обвинуваченого вказаних обов`язків необхідне для забезпечення дієвості запобіжного заходу та запобігання існуючим ризикам.

Таким чином, оскільки наразі продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при застосуванні щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу, і стороною захисту не доведено, можливість запобігти цим ризикам внаслідок застосування більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відтак, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , слід продовжити запобіжний захід у вигляді застави, визначений на підставі ч. 4 ст. 202 КПК України та обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, що визначені ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2024, а саме:

1) прибувати до суду за викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

3) утримуватись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

4) повідомляти суд, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому,суд вважає, що обов`язки, які суд покладає на обвинуваченого за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, у зв`язку з чим їх застосування відповідає п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

З огляду на положення ч.7 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, покладені на обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з внесенням застави, суд вважає за необхідне продовжити на дві місяці.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 7, 20, 176, 177, 178, 182, 194, 202, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Трускавецького відділу Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави, визначений на підставі ч. 4 ст. 202 КПК України та обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, що визначені ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2024, а саме:

1) прибувати до суду за викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

3) утримуватись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

4) повідомляти суд, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_3 визначити 60 днів по 08 травня 2025 року, включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали складено 12.03.2025.

Суддя ОСОБА_9