Справа № 703/5116/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000564 від 15 липня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,(зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, інваліда ІІ групи, несудимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_7 14.07.2023 близько 16 год., перебуваючи на території будинковолодіння АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів та раптово виниклої сварки із ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень здійснив один постріл із мисливської рушниці у напрямок ніг останньої, внаслідок чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді вогнепальної рани лівої гомілки, які, згідно висновку судово-медичного експерта № 05-6-01/255 від 13.09.2023, відноситься до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення не визнав, цивільний позов визнав частково і суду пояснив, що з ОСОБА_8 спільно проживали разом протягом 10 років. Останнім часом проживали в будинку по АДРЕСА_2 . В кінці грудня 2022 року у нього виникла підозра, що ОСОБА_9 йому зраджує з ОСОБА_10 . На грунті цих підозр постійно виникали сварки. 14 липня 2023 року, довідавшись, що до ОСОБА_9 приїде ОСОБА_11 , він вирішив їх налякати. Через отвір у паркані, проник на територію будинководіння, взяв із дровника рушницю, яка дісталася йому у спадок від його діда і яку він там ховав. Обійшовши будинок побачив ОСОБА_9 , яка косила траву. Коли вона помітила його з рушницею, то стала глузувати, принижувати та в ході словесної перепалки провокувати, обзивала невдахою і що він нічого не вдіє і вистрелити не зможе. А як приїде ОСОБА_11 , то йому мало не покажеться і погрожуючи викликати поліцію, намагалася сховатися в будинку. Розізлившись на ОСОБА_9 , направив рушницю в її сторону, щоб таким чином її налякати, але рушниця випала у нього з рук і пролунав вистріл. Побачивши, що вона впала, почав надавати їй допомогу, намагався викликати швидку медичну допомогу використавши телефон ОСОБА_9 , а потім покликав сусідку, які повідомив про те, що сталося і попросив її викликати «швидку». Почувши, що до двору під`їхав автомобіль ОСОБА_12 , взявши рушницю вирішив втекти, щоб не вистрелити ще і у ОСОБА_13 . Сховавши рушницю неподалік під бетонні плити, втік в с. Костянтинівку, а коли стемніло, повернувся до вагончика, де останнім часом проживав. Наступного дня, побачивши на дорозі автомобіль працівників поліції підійшов до них і все розповів. Потім показав де сховав рушницю.

Незважаючи на невизнаня вини ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що 2019 року вона проживала разом з ОСОБА_14 в будинку АДРЕСА_2 . Будинковолодіння придбала за власні кошти, які заробила в Польщі. Із-за зловживання ОСОБА_7 спиртними напоями, сварок, погроз і ревнощів на початку 2023 року порвала з ним стосунки. Однак ОСОБА_15 продовжував періодично приходити до неї, жалівся, що не має де жити. 14 липня 2023 року близько 17 год. вона косила траву на території двору. Підійшовши до гаража побачила там ОСОБА_16 , який тримав у руках рушницю, злякавшись, стала тікати від нього, але ОСОБА_17 наздогнав її біля дверей будинку, він був у стані сп`яніння, вимагав віддати телефон, щоб вона не змогла викликати поліцію та не фіксувала його погроз. Намагалася заспокоїти ОСОБА_15 , а він сказав, що вистрілить в їй в ноги і зразу ж здійснив постріл в ліву ногу, від чого вона впала на землю. Потім ОСОБА_15 покликав сусідку ОСОБА_18 , якій повідомив, що вистрілив у неї і попросив викликати «швидку», а сам надавав допомогу, поливаючи холодною водою. Почувши, що у хвіртку хтось стукає ОСОБА_17 втік, а у двір зайшов її сват ОСОБА_11 і його дружина, які залишалися з нею, аж поки її не доправили у лікарню. Вона тривалий час лікувалася в Черкаській та Смілянській лікарнях;

- показаннями свідка ОСОБА_19 в судовому засіданні про те, що ОСОБА_8 являється йому свахою. 14 липня 2023 року він разом зі своєю дружиною привіз їй корм для собаки. Зателефонував, ОСОБА_9 не відповідала. Під`їхавши до воріт будинковолодіння, побачив її біля порогу будинку лежачою в крові. Разом з дружиною стали надавати їй допомогу. ОСОБА_6 повідомила, що в неї стріляв ОСОБА_7 і попередила, щоб ми були уважні,

тому що він десь поруч. Зброї в дворі не бачив, звернув увагу на пошкоджені вистрілом металеві двері, біля яких лежали металеві осколки. Викликав поліцію, а згодом прибула швидка медична допомога і ОСОБА_6 доправили до лікарні. З ОСОБА_14 ОСОБА_8 раніше проживали разом, на час події ні. Із ОСОБА_17 він особисто «пересікався» рідко, конфліктував не було. Йому відомо, що ОСОБА_17 ображав ОСОБА_20 , висловлював в її адресу погрози. Один раз був свідком коли той, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погрожував їй ножем. ОСОБА_15 ревнував ОСОБА_9 , хоча підстав для цього у нього не було;

- показаннями свідка ОСОБА_21 в судовому засіданні про те, близько 2-х років по сусідству з нею стала мешкати ОСОБА_22 і ОСОБА_23 . Влітку 2023 року в денну пору (точної дати не пам`ятає) вона почула постріл, а згодом зателефонувала ОСОБА_9 . В телефон вона почула, як та кричала: « ОСОБА_24 ». Через хвилину до неї вже звертався ОСОБА_23 : «Света, Света виклич швидку, бо ОСОБА_25 стікає кров`ю». Виглянувши у вікно, бачила, як ОСОБА_15 виходив з двору. Що відбувалося на подвір`ї сусідів вона не бачила, оскільки між ними високий паркан. Коли її покликали працівники поліції давати покази, то ОСОБА_9 лежала біля дверей будинку з пораненням ноги, а згодом її поклали на ноші і відправили «швидкою» до лікарні. Свідком конфліктів між ОСОБА_9 і ОСОБА_15 вона не була;

- показаннями свідка ОСОБА_26 в судовому засіданні про те, що влітку 2023 року, (точної дати не пам`ятає), близько 16 год.30 хв. він перебував на території свого будинковолодіння АДРЕСА_3 . Почув звук, схожий на постріл і жіночий крик. Зрозумів, що це відбулося по сусідству. Чув, як чоловік, голосом схожим на голос ОСОБА_27 кричить з проханням викликати швидку, так-як ОСОБА_9 стікає кров`ю. Від іншої своєї сусідки - ОСОБА_28 дізнався, що чоловік стріляв у жінку. Неодноразово чув сварки, які відбувалися у його сусідів. До приїзду поліції та «швидкої» перебував у своєму дворі.

Також, вина ОСОБА_7 підтверджується дослідженими у судовому засіданні, в порядку ст. 358, 359 КПК України, документами, тобто спеціально створеними з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображень та звуко - і відеозаписів:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 липня 2023 року, згідно з якими ОСОБА_6 повідомила про те, що ОСОБА_7 14 липня 2023 року близько 16 год., перебуваючи на території будинковолодіння АДРЕСА_2 , здійснив постріл з мисливської рушниці, завдавши їй вогнепального поранення лівої ноги;

- даними протоколу огляду місця події від 14 липня 2023 року та фототаблицями зображень до нього, згідно з якими оглянуто будинковлодіння АДРЕСА_4 , зафіксована обстановка на місці вчинення кримінального правопорушення, розташування та вилучення виявлених речовини бурого кольору і частин металу(дробин);

- даними протоколу огляду місця події від 15 липня 2023 року, згідно з якими на території будинковолодіння АДРЕСА_2 виявлено та вилучено мисливську рушницю №17986, гільзу та патрон;

- даними постанови про визнання документів речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 4 серпня 2023 року, згідно з якими медичну картку стаціонарно хворого №5414 ОСОБА_6 визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження № 0000564;

- даними виписки із медичної карти стаціонарного хворого ортопедо - травматологічного відділення №5414, згідно з якими ОСОБА_6 з 14 по 31 липня 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради з діагнозом вогнепальне поранення лівої гомілки з дефектом шкіри та м`яких тканин;

- даними медичної картки стаціонарного хворого №6057, згідно з якими ОСОБА_6 з 15 серпня по 1 вересня 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП « Перша Черкаська міська лікарня» з діагнозом рана лівої гомілки;

- даними висновку експерта №05-6-01/255 від 13 вересня 2023 року, згідно яких у ОСОБА_6 виявлені ушкодження: вогнепальна рана лівої гомілки, яка за давністю спричинення може відповідати часу, обставинам події, про які повідомила потерпіла і за ознакою короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- даними висновку експерта №05-6-01/255 від 13 вересня 2023 року, згідно яких у ОСОБА_6 виявлені ушкодження: вогнепальна рана лівої гомілки, яка за давністю спричинення може відповідати часу, обставинам події, про які повідомила потерпіла і за ознакою короткочасного розладу здоров`я відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-23/8799-БЛ, згідно з якими рушниця, вилучена при огляді місця події 15 липня 2023 року, являється рушницею з горизонтально-спареними стволами 16 калібру «Saint-Etinne 16/65» кустарного виробництва, Франція. Придатною для стрільби. Патрон - являється боєприпасам до гладко ствольної мисливської зброї шротовим патроном 16 калібру, який споряджений саморобним способом і придатний для стрільби. Гільза, частина боєприпасу до гладко ствольної мисливської зброї мисливського патрону 16 калібру промислового виробництва, яка відстріляна з правого ствола гладкоствольної двухствольної мисливської рушниці з горизонтально-спареними стволами 16 калібру «Saint-Etinne 16/65»;

- даними висновку судово-психіатричної експертизи №442 від 6 вересня 2023 року, згідно яких у ОСОБА_7 не відмічається проявів хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки і він здатен усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обстановку і за своїм психічним станом він не потребує застосування примусових заходів медичного характеру;

Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження їх під час судового розгляду, суд вважає, що вина ОСОБА_7 доведена повністю і його дії кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілій легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Оцінюючи клопотання адвоката ОСОБА_5 в судових дебатах, про визнання недопустимими доказів, здобутих на досудовому слідстві, з урахуванням сучасного стану кримінального процесуального законодавства, правозастосовної практики України і правових

позицій ЄСПЛ, суд вважає, що в клопотанні належить відмовити, оскільки співвідношення істотних і неістотних процесуальних порушень та оцінювання їх впливу на визнання доказів недопустимими, є незначними, формальними, тобто, неістотними, такими, що не впливають на зміст і достовірність доказової інформації і не позначилися на дотриманні прав людини.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад обвинуваченим має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватих. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004р. № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків і, з огляду на відсутність обставин, що обтяжують покарання та обставин, які пом`якшуючі покарання, даних, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, приходить до переконання, що ОСОБА_7 має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, в межах санкції інкримінованої обвинуваченому статті особливої частини Кримінального кодексу України, у виді штрафу.

Потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов до відповідача обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди.

ОСОБА_6 позов обґрунтувала тим, що в наслідок вчинення кримінального правопорушення, з вини обвинуваченого ОСОБА_7 вона отримала тілесні ушкодження (вогнепального поранення лівої гомілки ). Змушена була проходити лікування в умовах стаціонару в КНП «Смілянська міська лікарня» та КНП «Перша Черкаська міська лікарня». Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я. На придбання ліків і транспортні витрати були витрачені значні кошти. Також пострілом з рушниці були пошкоджені металеві двері її будинку. Крім того, ОСОБА_7 пошкодив її мобільний телефон. Загалом, матеріальні збитки, спричинені діями Калюки складають 40929 грн. 17 коп.

Позов в частині стягнення з відповідача коштів за моральні страждання обґрунтовує тим, що вона в момент нанесення їй тілесних ушкоджень перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги та страху за своє здоров`я і життя.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень, змушена вести не звичний для себе спосіб життя, пристосовуватися до негативних умов існування. Через протиправну поведінку ОСОБА_7 негативні наслідки кримінального правопорушення стали психотравмуючими подіями і завдали їй значної моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 150000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування потерпілої визнав на суму 4493 грн. 20 коп.

Щодо відшкодування витрат за пошкоджені двері та мобільний телефон, заперечував, пояснивши, що мобільний телефон він придбав особисто, вхідні двері були також придбані та встановлені за його кошти.

Вважає, що моральної шкоди ОСОБА_6 не спричиняв, просить відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Ураховуючи, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, суд переходить до розгляду заявленого цивільного позову.

В силу ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Стороні захисту вказані докази відкриті, копію позову із додатками вручено, щодо прийняття й розгляду цивільного позову учасники судового провадження не заперечували.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України N 04 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд критично ставиться до позовних вимог ОСОБА_6 , щодо стягнення з ОСОБА_7 транспортних витрат на придбання автомобільного пального на суму 2346 грн. 97 коп та квитків на проїзд у міському автобусі в сумі 590 грн., оскільки ці витрати не підтверджені належними і допустимими доказами.

Також суд не враховує надані цивільним позивачем скріншоти вартості вхідних дверей і робіт по їх монтажу. Крім того, доказів заміни пошкоджених ОСОБА_7 дверей ОСОБА_6 , суду не надано, тому вимоги потерпілої про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в частині документально підтверджених витрат на придбання медикаментів та вартості мобільного телефону на загальну суму 11992 грн. 20 коп.

Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди суд враховує, як характер правопорушення, ступень фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, так і інші обставини, які мають істотне значення та вимоги розумності і справедливості, а тому, врахувавши розумність та співрозмірність відшкодування моральної шкоди, вважає за можливе такі вимоги потерпілої задовольнити на суму 40000 грн.

З урахуванням матеріального становища обвинуваченого, цивільний позов ОСОБА_6 , про стягнення з ОСОБА_7 40 929 грн. 17 коп. матеріальної та 150000 грн. моральної шкоди, підлягає до часткового задоволення на загальну суму 51992 грн.20 коп.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України, з ОСОБА_7 підлягають стягненню в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 4780 грн.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 128, 369-371, 373,374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) 11992грн. 20 коп. матеріальної та 40000 грн. моральної шкоди, а всього 51992 грн. 20 коп. шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 4780 грн. витрат за проведення судово-балістичної експертизи.

Речові докази, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, знищити. Передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - залишити йому за належністю, звільнивши від зобов`язань по зберігальній розписці, а направлені експертам НДЕКЦ МВС України знищити.

Скасувати арешт накладений ухвалю слідчого судді Смілянського міськрайоного суду Черкаської області від 19 липня 2023 року на :

- частину ганчірки спортивних штанів із плямами речовини бурого кольору, чотири предмети, зовні схожі на дробини;

- предмет зовні схожий на рушницю, предмет, зовні схожий на патрон та предмет зовні схожий на гільзу.

На вирок можуть бути подані апеляції до Черкаського апеляційного суду через міськрайсуд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1