Справа № 569/7674/23
ВИРОК

іменем України

Справа № 569/7674/23

22 січня 2025 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне кримінальне провадження №0000447 від 06 лютого 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яблуниця, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, громадянина України, українця, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6

представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2023 року, близько 16 год. 25 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя останнього, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому правої верхньощелепної пазухи з переходом на орбіту (переломи передньої та латеральної стінок верхньощелепної пазухи з переходом на нижню стінку орбіти та на очну пластинку), що ускладнилося гемосинусом поєднаний із зовнішніми проявами ушкоджень у вигляді забою, осадження м`яких тканин та синця обох повік правого ока із субконґюнктивальним крововиливом; закритий перелом кісток переділки носа зі зміщенням, які розглядаються в єдиному механізмі виникнення та згідно висновку експерта відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у інкримінованому злочині не визнав, суду пояснив, що 05 лютого 2023 року перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_2 , почув шум на сходовій клітинці, вийшов та побачив компанію з 5 чоловіків, серед них були сусіди та незнайомі йому особи, помітив розбите вікно та зробив зауваження, повідомив, що викличе поліцію. Потерпілого ОСОБА_6 там не було. Зі свідком ОСОБА_8 вийшли на вулицю і почали розбиратись в ситуації, до них підійшла сусідка ОСОБА_9 . Пізніше вийшов потерпілий ОСОБА_6 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, почав хамити, висловлювався нецензурною лексикою, тому став на захист ОСОБА_9 .. Коли потерпілий ОСОБА_6 замахнувся, він ухиляючись від удару зачепив його, оскільки на вулиці було слизько, разом вони впали на землю, коли піднялись, то у потерпілого почало запливати око та йшла кров з носа. Однак, потерпілому він жодних тілесних ушкоджень не наносив, лише захищався в ситуації, що склалась.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим, його вина повністю доводиться зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 05 лютого 2023 року близько 17.00 год. вийшов з під`їзду №2 будинку №8 за адресою свого місця проживання, що по АДРЕСА_2 . В той момент на дворі перебував обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , які є сусідами. Почув в свій бік від ОСОБА_3 звинувачення в тому, що розбив вікно у під`їзді між 3-4 поверхом. Свою причетність до розбитого вікна заперечував. У зв`язку із цим виник словесний конфлікт. Пізніше підійшов ОСОБА_8 , який вказував, що ОСОБА_6 не причетний до розбитого вікна. У відповідь на звинувачення потерпілий нецензурно висловився у бік ОСОБА_3 та ОСОБА_11 зв`язку із цим, ОСОБА_3 різко наніс один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя, внаслідок чого спричинив перелом щелепи та кісток носа. ОСОБА_6 будь яких тілесних ушкоджень обвинуваченому не наносив. Пізніше приїхали працівники поліції та швидка допомога.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що 05 лютого 2023 року вона поверталася до свого місця проживання, по АДРЕСА_2 . Біля під`їзду даного будинку стояв обвинувачений із невідомим чоловіком та з`ясовував обставини розбиття скла у під`їзді. В цей момент із під`їзду вийшов ОСОБА_6 та підійшов до даних осіб. Тоді, ОСОБА_3 звинуватив ОСОБА_6 , що він розбив скло у під`їзді. Однак, вказаний факт потерпілий заперечив, та почав висловлюватись нецензурною лайкою. ОСОБА_3 не витримав та завдав один удар рукою в обличчя ОСОБА_6 , від чого останній впав на землю. Від вказаного удару у ОСОБА_6 з`явилася припухлість ока та розпочалася кровотеча. Потерпілий жодних тілесних ушкоджень обвинуваченому не наносив.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , суду показав, що 05 лютого 2023 року, перебував у гостях у знайомого який проживає у під`їзді №2 будинку АДРЕСА_2 . Виходячи на двір, йому стало відомо, що між 3 і 4 поверхом у вказаному під`їзді хтось розбив вікно. Вийшовши на двір, він там побачив обвинуваченого. Через якийсь час вийшов ОСОБА_6 і обвинувачений звинувачував ОСОБА_6 , що саме він розбив вікно у під`їзді. Однак, вказаний факт потерпілий ОСОБА_6 заперечив, та почав виражатися нецензурною лайкою. Після чого обвинувачений наніс один удар кулаком руки в обличчя потерпілому, від чого він впав на землю. Від вказаного удару у потерпілого з`явилася припухлість ока. Потерпілий жодних тілесних ушкоджень обвинуваченому не наносив.

Показання потерпілого та свідків як на досудовому розслідуванні так і в суді є логічними, послідовними, узгодженими між собою, які суд сприймає як належними та допустимими доказами, які не зацікавлені в даній справі та свідчать про причетність ОСОБА_3 до нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння і не потягнуло за собою наслідків, передбачених ст..121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Крім показань потерпілого, свідків, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування та перевірені судом матеріалами зокрема, повідомленням на лінію 102 відповідно до якого 05.02.2023 о 16:25 год. звернувся ОСОБА_6 із повідомленням наступного змісту: «2 під`їзд. Невідомий чоловік наніс т/у в обличчя та провокує бійку. При потребі самостійно викличе ШМД», повідомленням на лінію 102 відповідно до якого 05.02.2023 о 18:01 год. надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я наступного змісту: «Травмпункт ЦМЛ доставили г. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 . Діагноз Забій осаднення м`яких тканин обличчя, гематома правої параорбітальної ділянки перелом кута нижньої щелепи справа зі зміщенням. Відправлений до щелепно - лицьового хірурга в приймальне відділення. Біля під`їзду сьогодні о 16:00 год. т/у наніс невідомий».

Заявою ОСОБА_6 на ім`я начальника Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області від 06.02.2024 наступного змісту: «Прошу вас притягнути до відповідальності невідому особу, яка близько 16:00 год. 05.02.2023 перебуваючи біля другого під`їзду по вул. Князя Острозького в ході словесного конфлікту наніс тілесні ушкодження в область лиця внаслідок чого згідно листка запису заключних діагнозів КНП «ЦМЛ» РМР виник перелом щелепи, а також кісток носа».

Висновком експерта № 197 від 23.03.2023 відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому правої верхньощелепної пазухи з переходом на орбіту (переломи передньої та латеральної стінок верхньощелепної пазухи з переходом на нижню стінку орбіти та на очну пластинку), що ускладнилося гемосинусом поєднаний із зовнішніми проявами ушкоджень у вигляді забою, осадження м`яких тканин та синця обох повік правого ока із субконґюнктивальним крововиливом; закритий перелом кісток переділки носа зі зміщенням, які відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх вид та розташування в межах обмеженої анатомічної ділянки обличчя, в сукупності, свідчать про те, що вони виникли від не менше як однієї дії тупого (-их) предмету (-ів), контактуюча поверхня якого (-их) була обмеженою. Таким (-и) предметами могли бути рука, нога людини (та їх анатомічні частини) чи інші тупі предмети (без відображення індивідуальних особливостей). Характер та локалізація ушкоджень, в сукупності, не властиві для падіння з висоти власного росту на площину (з прискоренням чи без такого). А терміни «боротьба, бійка, самооборона» - не є судово-медичними.

Вказані тілесні ушкодження могли вникнути 05.02.2023.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2023 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_3 , як чоловіка, який 05.02.2023 близько 16.25 год. наніс йому один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя.

Суд допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідив матеріали кримінального провадження у сукупності з іншими доказами, які є належними та допустимими, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України доведена повністю.

Органом досудового слідства правильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння і не потягнуло за собою наслідків, передбачених ст..121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання суд враховує, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до нетяжкого злочину, особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою органами пробації, а тому на підставі ст.75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України із призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушення.

Вирішуючи вимоги цивільного позову ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із положеннями ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно висновку експерта №197 від 23.03.2023 року тілесні ушкодження отримані ОСОБА_6 з судово-медичної точки зору розглядалися в єдиному механізмі виникнення і в сукупності по критерію тривалості (більше 21 дня) розладу здоров`я відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Через завдані тілесні ушкодження ОСОБА_6 звертався з медичною допомогою до КНП «Центральна міська лікарня» РМР та в подальшому перебував на стаціонарному лікуванні в центрі мікроендоскопічної хірургії ЛОР органів з 16.02.2023 по 03.03.2023, 20.02.2023 року ОСОБА_6 була проведена хірургічна операція.

Надані до суду платіжні чеки з аптечних кіосків, медичного кабінету на суми у розмірі 140 грн, 239 грн 58 коп., 158 грн 60 коп., 123 грн 17 коп., 22 грн 44 коп., 360 грн, 1200 грн., підтверджують факт придбання медичних препаратів та витрат проведення МКТ ЛОР оргнів, тобто є прямими доказами наявності матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням у розмірі 2249 грн 79 коп.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральну шкоду у розмірі 50000гривень потерпілий обґрунтовує тим, що в результаті завдання йому тілесних ушкоджень він був вимушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, неприємним медикаментозним лікуванням, в продовж всього лікування потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, почувався джерелом клопоту, тривалий час не міг ходити на роботу, отримувати доходи а тому перебував на утриманні батьків.

Наслідки нанесених тілесних ушкоджень призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну,швидка втомлюваність, пасивність, пригніченість, знижений настрій, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, невпевненість в собі тощо.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, суд вважає за необхідне врахувати вік потерпілого, який є працездатною особою, характер тілесного ушкодження, необхідність операційного втручання у зв`язку із завданими тілесними ушкодженнями, а також, беручи до уваги вищенаведені норми та вимоги розумності, виваженості, справедливості та аналізуючи обставини справи, у тому числі поведінку потерпілого, що передувала факту отримання ним тілесних пошкоджень, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є зайво завищеними та підлягають частковому задоволенню в розмірі 25000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

На підставі ст. 125 КПК України, суд за клопотанням осіб має право визначити грошовий розмір процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються з: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Натомість, положення, які стосуються цивільного позову, визначені Главою 9 КПК України. Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.

Процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідними правовими позиціями, які зафіксовані Верховним Судом, зокрема в Постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, де зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Також констатовано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає обґрунтованим вимоги про стягнення витрат пов`язаних з наданням послуг адвоката.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №б/н від 08.06.2023 р. на підставі договору про надання правової допомоги від 07.06.2023 ОСОБА_6 надано 12000 грн.

Керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, обставин кримінального провадження, суд дійшов висновку, що розумним та справедливим розміром понесених потерпілим витрат на правову допомогу є витрати на суму 12000 грн, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Керуючись ст.ст. 124, 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди заданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2249(дві тисячі двісті сорок дев`ять) гривень 79 копійок гривень та 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень моральної шкоди та 12000 (дванадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_12