Справа №760/2237/25 1-кс/760/2131/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Солом`янський районний суд м.Києва

в складі: головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді утримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження, що внесено до ЄРДР за №0000775 від 20.08.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28 ч.2,114-1 ч. 1 КК України,-

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного - ОСОБА_5

Встановив:

28.01.2025 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді утримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в рамках кримінального провадження, що внесено до ЄРДР за №0000775 від 20.08.2024 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.28 ч.2,114-1 ч. 1 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.08.2024, достовірно знаючи що на території України діє воєнний стан, вступив у злочинну змову зі своїм знайомим ОСОБА_5 на вчинення дій, направлених на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів, належних військовослужбовцям ЗС України.

Надалі, на виконання попередньої змови, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.08.2024, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, дізналися про належність автомобіля «Shevrolet Tahoe», д.н.з. НОМЕР_1 військовослужбовцю ЗС України, та вирішили вчинити підпал цього транспортного засобу.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що зазначений транспортний засіб належить військовослужбовцю ЗС України, 18.08.2024 приблизно о 02 год. 34 хв., діючи умисно, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 52, маючи при собі заздалегідь підготовлені засоби для вчинення злочину, здійснили підпал автомобіля «Shevrolet Tahoe», д.н.з. НОМЕР_1 .

Таким чином, громадянин України ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 за викладених вище обставин вчинили перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У подальшому, 06.09.2024 ОСОБА_8 та ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України та цього ж дня встановивши наявність достатніх доказів, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Обгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 та ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця події від 18.08.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_8 ; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом обшуку від 18.08.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07.09.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 31.10.2024 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено до 06.12.2024.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.12.2024 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 01.02.2025.

При цьому строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 06.03.2025.

У кримінальному провадженні проведено значну кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак через складність завершити досудове розслідування у визначений строк не виявляється за можливе, оскільки для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- долучити до матеріалів кримінального провадження висновок авто-товарознавчої експертизи, яка на даний час проводиться експертами Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України;

- долучити до матеріалів кримінального провадження результати проведених оперативним підрозділом, на виконання доручення слідчого, розшукових заходів щодо можливої причетності ОСОБА_8 та ОСОБА_5 до вчинення інших підпалів автомобілів;

- встановити та допитати свідків вчинення вказаних кримінальних правопорушень;

- за результатами проведення вказаних слідчих дій та розшукових заходів вирішити питання про остаточну кваліфікацію кримінального правопорушення;

- долучити до матеріалів провадження інформацію щодо судимостей та перебування на обліках у психіатричних та наркологічних диспансерах стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ;

- систематизувати матеріали кримінального провадження;

- виконати вимоги, передбачені ст. 290, 291 КПК України;

- провести інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, потреба в яких може виникнути під час досудового розслідування.

Здобуті таким чином докази забезпечать встановлення всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, забезпечать його повне, всебічне та неупереджене розслідування, а також виконання завдань кримінального провадження.

Провести вказані слідчі та процесуальні дії у передбачений законом строк, не представилося можливим через складність судових експертиз, воєнний стан та обмежені часи роботи підприємств, організацій та установ, що не сприяло проведенню досудового розслідування у найкоротші строки.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України та розпочати їх вчинення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не відпали:

1. Переховуватися від органів досудового слідства та/або суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив інкримінований йому тяжкий злочин, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що на даний час не встановлено всіх речей (речових доказів) та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , перебуваючи не під вартою може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. Незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 може впливати на свідків його протиправної діяльності за викладених вище обставин, коло яких на даний час встановлюється. а також потерпілих, з метою відмови давати ними показань у кримінальному провадженні.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Злочинна діяльність ОСОБА_5 в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії рф була спрямована на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів, належних військовослужбовцям ЗС України, а тому перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

Крім іншого, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, сторона обвинувачення також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, наявність у підозрюваного постійного місця роботи та майновий стан.

Таким чином, у кримінальному провадженні існують ризики забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачені п.п. 1 - 5 ч.1 ст.177 КПК України, які вимагають обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, наголосила на фактичних обставинах, вказаних у клопотанні, та наполягала на його задоволенні.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення даного клопотання. Просив змінити запобіжний захід тримання під вартою із визначенням застави або домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив визначити йому більш м`який запобіжний захід та не застосовувати до нього тримання під вартою.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів.

Згідно з ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжні заходи є, серед інших, видом заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, яка визначає загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_5 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчим суддею встановлено, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000775 від 20.08.2024, за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.08.2024, достовірно знаючи що на території України діє воєнний стан, вступив у злочинну змову зі своїм знайомим ОСОБА_5 на вчинення дій, направлених на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів, належних військовослужбовцям ЗС України.

Надалі, на виконання попередньої змови, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 18.08.2024, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, дізналися про належність автомобіля «Shevrolet Tahoe», д.н.з. НОМЕР_1 військовослужбовцю ЗС України, та вирішили вчинити підпал цього транспортного засобу.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Так, суд приходить до висновку, що є обґрунтованим наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

1. Переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Цей ризик підтверджується фактом відсутності у підозрюваного міцних соціальних та родинних зв`язків, що сприяє переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

2. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Цей ризик підтверджується обізнаністю підозрюваного ОСОБА_5 щодо ступеню тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення. Відтак уникнення покарання від слідства та суду є самим найсприятливішим ходом подій ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як останній перешкоджав законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

3. Вчинити інше кримінальне правопорушення. Цей ризик підтверджується, наступним чином, оскільки підозрюваний не має офіційного доходу/працевлаштування, єдиним способом заробітку для нього може бути продовження заняття цією протиправною діяльністю.

4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На даний час не встановлені усі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб.

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Злочинна діяльність ОСОБА_5 в умовах воєнного стану та триваючої збройної агресії рф була спрямована на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів, належних військовослужбовцям ЗС України, а тому перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-2, 258 - 258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, передбачених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, передбачений пунктом 5 частини першої статті, тобто тримання під вартою.

Крім того, статтею 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

При цьому злочин, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, є тяжкими.

Крім того, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину та з метою забезпечення громадського спокою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 Лєтельє проти Франції) й запобігання вчиненню подібних злочинів підозрюваним є необхідність обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Аналізуючи наведені вище обґрунтування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, характер вчиненого кримінального правопорушення, можна прийти до вмотивованого висновку, що в разі обрання ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній негативно впливатиме на хід досудового слідства у даному провадженні, переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, у кримінальному провадженні існують ризики забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачені п.п. 1 - 5 ч.1 ст.177 КПК України, які вимагають обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись вимогами ст.ст. 132, 176-178, 183,376 ч. 2 КПК України, -

Ухвалив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Кіровоградської області, Добровеличківського району, с. Новолутківка, громадянину України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 06 березня 2025 року включно без визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1