В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" березня 2025 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002201 від 16.06.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, розлученої, офіційно працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:00 24.02.2022 року станом на 30 діб, який неодноразово продовжено.

15.06.2024 року о 14:45, ОСОБА_4 , перебувала за адресою: м. Київ, вул. Павла Полуботка, 7-Б, у приміщенні магазину «Територія мінімальних цін», та проходячи біля стелажів з текстильними виробами, що розміщений у кінці торгівельної зали, на другому поверсі вищезазначеного магазину, на одному з них помітила мобільний телефон у чохлі голубого відтінку, марки «iPhone Хг» моделі А1984, ІМЕІ: НОМЕР_1 , і в цей час у неї раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного майна, в період дії воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшла до стелажу з текстильними виробами, що розміщений у кінці торгівельної зали, на другому поверсі вищезазначеного магазину, та усвідомлюючи, що вказаний вище мобільний телефон у чохлі голубого відтінку марки «iPhone Хг» моделі А1984, ІМЕІ: НОМЕР_1 , їй не належить, а перебуває у власності іншої особи, а саме ОСОБА_6 , взяла лівою рукою вказаний вище мобільний телефон, який у подальшому під час руху продовжувала утримувати у руці.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, що направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , відійшла від стелажу, утримуючи викрадене майно при собі, спустилась на перший поверх та вийшла з приміщення магазину, після чого залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6933 грн 00 коп.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачена показала, що 15.06.2024 року о 14:45, вона перебувала за адресою: м. Київ, вул. Павла Полуботка, 7-Б, у приміщенні магазину «Територія мінімальних цін», де таємно взяла (викрала) мобільний телефон марки «iPhone Хг» у чохлі голубого відтінку, що належить ОСОБА_6 . Після чого, пішла додому, де декілька разів хотіла зарядити телефон, однак їй це не вдалося, оскільки не було відповідного зарядного пристрою, потім поклала телефон у шухляду. Зокрема зазначила, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що її дії були умисними, корисливими, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каялася, запевняла, що більше правопорушень вчиняти не буде, готова понести покарання відповідно до законодавства України, матеріальну шкоду потерпілій відшкодувала та попросила в неї вибачення.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченої.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченої. Вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, і тому знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому суд враховує позицію ОП ВС, викладену у постанові № 722/594/22 від 15.01.2024 року, відповідно до якої за ч. 4 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку ОСОБА_4 під час та після вчинення протиправних дій - матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано; її ставлення до вчиненого - вину визнала повністю, каялася у вчиненому; дані про її особу, зокрема: працює офіційно; її вік; під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше не судима, правопорушення вчинила вперше; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченій покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України. Також суд враховує заяву потерпілої від 18.03.2025 року, в якій потерпіла зазначила, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої не має, матеріальну шкоду обвинувачена їй відшкодувала, з приводу покарання обвинуваченій просила останню не позбавляти волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_4 є щире каяття, оскільки обвинувачена визнала свою вину повністю та висловила щирий жаль з приводу учинених протиправних дій, та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин даного кримінального провадження, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, суд дійшов висновку, що її перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України до обвинуваченої суд не вбачає.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № 4422/24 від 17.09.2024 року у сумі 320 грн 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон «iPhone ХR» ІМЕІ: НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_6 ;

- DVD-R диск, CD-R диски - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, потерпілій, обвинуваченій та її захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1