Провадження: № 1-кп/484/204/25
Справа: № 484/775/25
Вирок

іменем України

19.03.2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м. Первомайську в залі суду кримінальне провадження № 0000022 від 05.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с. Семенівка Березнігуватського району Миколаївської області, громадянина України освіта середньо-спеціальна, офіційно не працює, проживає АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді стрільця-санітара 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 5 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «старшого солдата»,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

за відсутності представника потерпілого за наявності його заяви

встановив

11.05.2024 ОСОБА_3 на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності військових частин Збройних Сил України та інших формувань, призваний на військову службу по мобілізації та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.05.2024 № 41 солдат ОСОБА_3 призначений на посаду стрільця-санітара 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 5 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та визначено таким, що справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 11.05.2024, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_2 із територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 мав статус військовослужбовця по мобілізації.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діяв станом на 29 листопада 2024 року.

Так, 29.11.2024 близько 13:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебував разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в «Центральному парку ім. Т.Г. Шевченка» м. Первомайська Миколаївської області, де спільно в літній альтанці, на лавці, розпивали алкогольні напої.

Під час вказаного відпочинку, ОСОБА_7 на довірливих відносинах попрохав ОСОБА_3 придбати для подальшого відпочинку алкогольні напої та їжу, передавши останньому власну кредитну банківську картку банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , з банківським рахунком НОМЕР_4 , повідомивши при цьому код-пароль.

Подалі ОСОБА_3 самостійно направився до банкомату АТ «ОщадБанк» по вул. Грушевського, 1, та банкомату АТ «ПУМБ» по вул. І. Виговського, 3, що знаходяться в м. Первомайська, Миколаївської області та розуміючи, що на рахунку вказаної банківській картки, можуть зберігатись грошові кошти та у ОСОБА_3 буде можливість ними скористатися, останній переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, вирішив таємно викрасти усі грошові кошти котрі знаходились на балансі даної банківської картки.

Виконуючи задумане, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди, діючи умисно, реалізуючи прямий умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, маючи при собі та використовуючи належну ОСОБА_7 банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , з банківським рахунком НОМЕР_4 , 29.11.2024 шляхом зняття з банкомату АТ «ОщадБанк» по вул. Грушевського, 1, м. Первомайська, Миколаївської області, у період час у з 14 год. 56 хв. по 14 год. 57 хв. грошових коштів у сумі 7 259,85 грн., та шляхом зняття з банкомату АТ «ПУМБ» по вул. І. Виговського, 3, м. Первомайська, Миколаївської області у період час у з 15 год. 02 хв. по 15 год. 04 хв. грошових коштів у сумі 17 735,42 грн., таємно викрав грошові кошти ОСОБА_7 в загальній сумі 24 995,27 грн., та якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді стрільця-санітара 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 5 штурмової роти 2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «старший солдат», умисно, реалізуючи прямий умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, маючи при собі та використовуючи належну ОСОБА_7 банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , з банківським рахунком НОМЕР_4 , шляхом зняття з банкомату АТ «ОщадБанк» по вул. Грушевського, 1, та з банкомату АТ «ПУМБ» по вул. І. Виговського, 3, м. Первомайська, Миколаївської області, 29.11.2024 у період час у з 14 год. 56 хв. по 15 год. 04 хв., таємно викрав грошові кошти ОСОБА_7 в загальній сумі 24 995,27 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України та визнає його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю. Фактичні осбтавини справи викладені в обвинувальному акті не оспорює. У скоєному щиро розкаявся. Просила його суворо не карати та не позбавляти його волі.

Потерпілий суду надав заяву, про слухання справи у його відсутність, суду повідомив, що збитки йому не відшкодовано.

На підтвердження встановлених судом обставин прокурор надав докази вини обвинуваченого, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Так, витягом з ЄРДР за №0000022 від 05.01.2025 року де зазначено, що 04.01.2025 року до Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області з заявою звернувся потерпілий ОСОБА_7 , який повідомив, про викрадення грошових коштів з банківської картки; рапортом ст.інспектора чергового Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області про прийняття повідомлення про вчинений злочин від потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_7 від 04.01.2025 року; протоколом огляду місця події від 04.01.20125 року, де місцем огляду була ділянка місцевості по вул.Грушевського в м.Первомайську в міському паркі Шевченка, де потерпілий зустрівся з обвинуваченим; випискою з банківської картки потерпілого про рух коштів в момент скоєння злочину обвинуваченим, де вбачається, що 29.11.2024 року були проведені операції із зняття коштів; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотокартками, де потерпілий ОСОБА_7 впізнав обвинуваченого за фотокарткою №2 з яким він спільно розпивав спиртні напої 29.11.2024 року.

Вказані докази суд визнає як належні, допустимі та достовірні, котрі у своєму взаємозв`язку доводять, що кримінальне правопорушення було вчинено за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України, є злочином.

Обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину щодо особи з інвалідністю, оскільки потерпілий ОСОБА_7 має встановлену третю групу інвалідності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його особу, який щиро розкаявся у вчиненому, добровільно заподіяну шкоду не відшкодував, позитивно характеризується за місцем проживання, негативно за місцем служби, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є таким, що самовільно залишив військову частину.

При призначенні покарання, суд також бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, враховуючи ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, зокрема визнання вини, характер його поведінки під час досудового розслідування, правдиві покази, поведінку під час судового слідства, приходить до переконання, що обвинуваченому можливо призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі, з можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та потерпілій.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя