ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/897/25 Справа № 191/5345/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

14 листопада 2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 Кримінального кодексу України (далі- КК).

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року клопотання задоволено та засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково на підставі ст.81 КК на невідбутий строк покарання 4 місяці 28 днів.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що питання можливості умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання розглядалося комісією ДУ Синельниківська виправна колонія (№94) та згідно протоколу засідання комісії №22 від 29.10.2024 було прийнято рішення про відмову засудженому у застосуванні ст.81 КК як не довівшего своє виправлення.

Окрім того, як зазначає апелянт, суд не врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за умисні злочини, на даний час також відбуває покарання за вчинення умисного кримінального правопорушення та до засудженого раніше вже застосовувалися положення ст.81 КК, але ОСОБА_7 належних для себе висновків не зробив та знову вчинив умисні кримінальні правопорушення. За час відбування останнього покарання має лише одне заохочення.

Також, як зауважує прокурор, судом не враховано наявність відносно засудженого ОСОБА_7 в Дружківському ВДВС у Краматорському районі Донецької області 5 відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів на користь держави, заборгованість по яким на час розгляду судом клопотання не погашена. Згідно характеристики на засудженого зазначено, що відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

За таких обставин, на думку прокурора, засуджений не міг довести своє виправлення. Тому просить апеляційний суд скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року та винеси нову ухвалу, якою відмовити у звільненні засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково на підставі ст.81 КК.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги та який наполягав на її задоволенні у повному обсязі, вислухавши засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК),передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

Мотивуючи своє рішення та задовольняючи в задоволенні клопотання захисника про умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання місцевий суд, посилаючись на положення ст.81 КК, зазначив, що ОСОБА_7 засуджено вироком Дружківського міського суду Донецької області за ч.2 ст.309, 4 ст.70, ч.1 ст.71 КК до 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 17 квітня 2024 року, кінець строку - 17 травня 2025 року.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній характеризується позитивно, працевлаштований в установі, має стабільну роботу, працює кухарем їдальні установи. Зі слів засудженого він до засудження працював неофіційно різноробочим, матеріально від своєї сім`ї, друзів, соціального забезпечення не залежав. Відсутній інтерес до настільних чи інших ігор з метою отримання матеріальної чи іншої вигоди. Борги за запозиченими коштами та за утримання житла відсутні. Має стабільний склад характеру, мислення врівноважене, спокійне, адекватно реагує на критику, не агресивний, ввічливий. Не має дисциплінарних стягнень, має одне заохочення у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Стан здоров`я задовільний. Бажає змінити своє життя, усвідомлює, що потребує змін, має позитивні плани на майбутнє.

Згідно копії трудового договору №22Т-24 засуджений ОСОБА_7 дійсно з 30 вересня 2024 року працевлаштований кухарем їдальні СВК-94.

Викладені обставини, на переконання місцевого суду, свідчать про сталу, системну поведінку засудженого, направлену на власне виправлення в період відбування ним покарання за вчинений злочин, а тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновків про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.

Натомість з такими висновками не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Як убачається з довідки за особовою справою на засудженого (а.с.10), ОСОБА_7 раніше сім разів був засуджений за вчинення умисних, у тому числі тяжких корисливих злочинів, та відбував покарання у місцях позбавлення волі. Під час відбування покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 09.04.2013 до засудженого вже застосовувалися заохочувальні заходи та він 13.04.2016 був звільнений з Селидівської ВК Донецької області (№82) умовно-достроково на 9 місяців 10 днів.

Натомість належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та протягом 2023 року двічі був засуджений Дружківським міським судом Донецької області за ст.309 КК, в останнє за вчинення злочину під час відбування покарання з випробуванням, згідно вироку Дружківського міського суду Донецької області від 21.11.2023.

За час відбування покарання в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» з 24 квітня 2024 року на шлях виправлення не став, у зв`язку з чим комісією установи засудженому ОСОБА_7 було відмовлено:

- 24.07.2024 у зміні умови тримання на підставі ст.101 КВК;

- 27.08.2024 у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст.82 КК та 29.10.2024 в умовно-достроковому звільненні на підставі ст.81 КК.

Крім того, як слушно зазначається в апеляційній скарзі прокурора, згідно характеристики на засудженого (а.с.11-13) зазначено, що відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 хоча і не має стягнень, але має лише одне заохочення, трудовий договір між ним та ДУ «Синельниківська виправна колонія (№ 94)» було укладено тільки 30 вересня 2024 року (а.с.14,15).

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновків, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб стати підставою для умовно-дострокового звільнення та на даний час застосування умовно - дострокового звільнення є передчасним, а тому висновки місцевого суду є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.411 КПК судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з ухвалення апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 411 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4