Справа № 191/3673/22
Провадження № 1-кп/191/264/22
У Х В А Л А

іменем України

08 січня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника Синельниківського РУП сектору ювенальної превенції ОСОБА_7

представника Служби у справах дітей Синельниківської міської ради ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області м. Синельникове об`єднані матеріали кримінальних проваджень: № 0000820 від 21 грудня 2022 року, № 0000797 від 05 вересня 2023 року та №0000294 від 10 квітня 2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельникове, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, студента Синельниківського професійного ліцею №38, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.09.2023 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.4 ст.186, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.104, 75,76 КК України звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.186 , ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться об`єднані матеріали кримінальних проваджень: № 0000820 від 21 грудня 2022 року, №0000797 від 05 вересня 2023 року та №0000294 від 10 квітня 2024 року відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.186, ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 21.05.2022 року приблизно о 20-00 годин, неповнолітній ОСОБА_9 , разом з малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, передбаченої Кримінальним кодексом України, достовірно знаючи, що у будинку за адресою: АДРЕСА_2 ніхто не проживає та у них виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, продовженого Указами Президента України: від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб до 22.08.2022).

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне, викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, 21.05.2022 року приблизно о 20 годин 05 хвилин, неповнолітній ОСОБА_4 , разом з малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, зазначеної у Кримінальному кодексі України, впевнившись в тому, що власник домоволодіння у будинку відсутній та те, що їх дії носять таємний характер, проникли у приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, неповнолітній ОСОБА_4 разом з малолітнім ОСОБА_10 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, перебуваючи у приміщенні вказаного будинку вчинили крадіжку майна, а саме: велосипеду «Чайка GaieGe» з жіночою рамою червоного кольору, вартістю 2800 гривень 00 копійок та розібраного велосипеду «Україна» з рамою жіночою чорного кольору, без сідла, без переднього колеса, вартість якого становить 450 гривень 00 копійок.

Із викраденим майном, неповнолітній ОСОБА_4 разом з малолітнім ОСОБА_10 , який не досяг віку кримінальної відповідальності, залишили місце злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 3250 гривень 00 копійок.

Умисні дії неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 04.09.2023 року приблизно о 17 годині 36 хвилин, неповнолітній ОСОБА_4 , разом з потерпілим ОСОБА_12 , перебував в першому вагоні приміського поїзду №6280, сполученням «Дніпро-Лозова», де потерпілий ОСОБА_12 показав свій мобільний телефон «Lenovo К10а40» в корпусі білого кольору.

У цей же день та час (тобто 04.09.2023 року приблизно о 17 годині 39 хвилин) у ОСОБА_4 , раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, продовженого Указами Президента України: від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб, від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб, від 16.11.2022 №2738-ІХ строком на 90 діб, від 06.02.2023 №58/2023 строком на 90 діб, від 01.05.2023 №254/2023 строком на 90 діб) та він визначив мобільний телефон «Lenovo К10а40» в корпусі білого кольору, об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, неповнолітній ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий злочинний, умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану, шляхом ривку з правої руки потерпілого ОСОБА_12 відкрито викрав мобільний телефон «Lenovo К10а40» в корпусі білого кольору, вартістю 956 грн.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , діючи умисно, з викраденим майном з місця злочину побіг, викраденим майном належним ОСОБА_12 , розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріального збитку на загальну суму 956 гривень 00 копійок.

Вказані умисні дії неповнолітнього ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_4 , 09 квітня 2024 року о 13 годині 00 хвилин, маючи прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме ста шістдесяти п`яти цеглин, червоного кольору, із огороженої території товариства з обмеженою відповідальністю «Зодчий Інжиніринг» розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.Каштанова,19, де шляхом вільного доступу пройшов на територію вищезазначеного товариства.

У вказаний день і час, а саме 09 квітня 2024 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, продовженого Указами Президента України: №341/2022 строком на 90 діб до 22.08.2022, №573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022, №757/2022 строком на 90 діб до 19.02.2023, №58/2023 строком на 90 діб до 20.05.2023, №254/2023 строком на 90 діб до 18.08.2023,№451/2023 строком на 90 діб до 16.11.2023, №734/2023 строком на 90 діб 14.02.2024, №49/2024 строком на 90 діб до 14.05.2024), вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає та в тому, що його дії носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, з метою подальшого звернення на свою користь та всупереч інтересам власника, з огороженої території товариства з обмеженою відповідальністю «Зодчий Інжиніринг» розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Каштанова,19, взяв сто шістдесят п`ять цеглин червоного кольору, вартістю 04 гривень 73 копійок, одна цеглина, а загальною вартістю 780 гривень 45 копійок.

Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 , будучи впевненим, в тому, що його дії лишилися непомітними для оточуючих осіб, діючи умисно, перекинув через паркан з огороженої території товариства з обмеженою відповідальністю «Зодчий Інжиніринг» сто шістдесят п`ять цеглин на тротуарну частину вулиці Каштанова в м. Синельникове, тим самим виконав всі дії, спрямовані на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, але не довів до кінця свій злочинний умисел з причин, які не залежали від його волі, так як був помічений пильними громадянами.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 міг спричинити ТОВ «Зодчий Інжиніринг» матеріальний збиток на суму 780 гривень 45 копійок.

Вказані дії Спесивець кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, а саме закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки втратив чинність закон, яким передбачена кримінальна протиправність діяння.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання адвокат посилається на Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року та яким викладено ст. 51 КУпАП в новій редакції. Тобто, кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У наслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст.51 КУпАП.

Таким чином, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала два неоподаткованих мінімуми доходів громадян, скасовує кримінальну протиправність діяння у значенні ст.5 КК України.

У зв`язку з чим, інкриміноване ОСОБА_4 у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння ( з 1 січня 2024 - 3028 грн), віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність та такі діяння не є кримінально караним відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та надав згоду на закриття кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні не висловив заперечень проти закриття провадження у справі за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, так як було декриміналізовано закон, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки. Сума шкоди завдана ОСОБА_4 значно менша 3028,00 грн.

Заслухавши думку також інших учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 р., встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028,00 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 року змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (станом на день вчинення кримінального правопорушення для кримінальної відповідальності вартість викраденого майна мала перевищувати 302,80 грн.).

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Як зазначалось вище, згідно обвинувальних актів ОСОБА_4 інкримінується в тому числі закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану вартістю 780 гривень 45 копійок.

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачає, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 проти закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України не заперечував.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Щодо розподілу процесуальних витрат суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у провадженні № 13-47кс20 (справа №598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження стосовно обвинуваченого закривається на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Отже, закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого з нереабілітуючих підставах і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судово-товарознавчих експертиз.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).

Тобто витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №1978/24 від 15.04.2024 в розмірі 260,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь експерта.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не застосовувати.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 284, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання адвоката обвинуваченого - ОСОБА_6 .

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, згідно із п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Речові докази - 165 цеглин червоного кольору, що передані на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_13 , залишити потерпілому ТОВ «Зодчий Інжиніринг» (а.с.18-19).

Речові докази завірені копії документів установчі на ТОВ «Зодчий Інжиніринг», технічний паспорт на забудову, наказ, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір купівлі продажу, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб залишити при матеріалах справи (а.с.56).

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь експерта ОСОБА_14 (розрахунковий рахунок: НОМЕР_1 ) процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №1978/24 від 15.04.2024 в розмірі 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1