ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 676/341/25

Провадження № 11-сс/820/62/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000061 від 14 січня 2025 року, за апеляційною скаргою прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 січня 2025 року частково задоволено клопотання старшої слідчої СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000061 від 14 січня 2025 року, до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має судимості,

та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали постановлено рахувати по 14 березня 2025 року включно.

Прокурор Кам`янець-Подільської окружної ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просив ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 16 січня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Уважав, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, тому підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зауважував, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження висновок слідчого судді, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КІІК України, бо стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів на підтвердження існування зазначених обставин.

Зазначав, що до матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим додано копії протоколів затримання та допиту свідка ОСОБА_9 , що підтверджують агресивну поведінку підозрюваного відносно працівників поліції, які затримали останнього, погрози, а також намагання чинити опір працівникам правоохоронного органу.

Дослідивши вказані докази, слідчим суддею не повністю взято до уваги фактичні обставини, зафіксовані у зазначених протоколах які могли істотно вплинути на його висновки про наявність ризиків незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 щодо апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він, усвідомлюючи те, що боєприпаси відносяться до речей, які вилучені з цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження з бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог п.9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, 14 січня 2025 року близько 19 год 00 хв, перебуваючи неподалік залізничного вокзалу, що на вул. Привокзальна, 1 у місті Кам`янці-Подільському Хмельницької області, на залізничних рейках, діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно придбав бойову ручну оборонну осколкову гранату «М-67».

Надалі, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне зберігання та носіння боєприпасів, ОСОБА_6 , перебуваючи у зазначеному місці, помістив придбану бойову ручну оборонну осколкову гранату «М-67» у свою наплічну сумку, таким чином, умисно без передбаченого законом дозволу зберігав при собі та в подальшому умисно незаконно носив вищевказану бойову ручну оборонну осколкову гранату «М-67» до 20 год 54 хв 14 січня 2025 року до моменту його фактичного затримання в порядку ст.208 КПК України поблизу будинку №36 на вул. Героїв Небесної сотні у місті Кам`янці-Подільському Хмельницької області та подальшого вилучення гранати працівниками Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

14 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, правова кваліфікація ч.1 ст.263 КК України.

15 січня 2025 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити певні дії, передбачені КПК України.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи частково клопотання та застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя місцевого суду вважав доведеними обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Окрім того, на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу і слідчий суддя вважає її достатньою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя місцевого суду прийшов до висновку, що відсутні підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді місцевого суду не погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Запобіжний захід застосовується виключно задля запобігання встановленим ризикам, факт існування яких є доведеним стороною обвинувачення.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Санкція ч.1 ст.263 КК України передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років, тобто, вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому, зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів уважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення є достатньо високим.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, всі обставини у кримінальному провадженні не встановлені.

За таких обставин, зважаючи на те, що санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , передбачає призначення покарання лише у виді позбавлення волі, стадію розслідування даного кримінального провадження, особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, та те, що він неодружений, ніде не працює, вчинив кримінальне правопорушення під час дії воєнного стану, проявив агресивну поведінку, чинив опір та погрожував працівникам поліції під час його затримання, під час дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту порушив покладені на нього ухвалою слідчого судді обов`язки, відтак, є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, Європейський суд з прав людини зазначав, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та вони дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Ураховуючи та досліджуючи всі наведені стороною обвинувачення ризики, визначені у ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, слідчий суддя місцевого суду невмотивовано обрав підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Запобіжний захід це процесуальний захід, який полягає у тимчасовому обмеженні прав людини органом досудового розслідування, досягненням якого є певна мета.

Урахувавши всі обставини провадження, мету процесуальних обов`язків, можливість вчинення підозрюваним певних дій, колегія суддів приходить до висновку про можливість і необхідність застосування іншого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У даному випадку стороною обвинувачення є доведеним, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Висновок колегії суддів щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зроблений з врахуванням відомостей щодо особи підозрюваного, його соціальних зв`язків, стану здоров`я та з огляду на те, що органом досудового розслідування на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу доведено недостатність застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою підозрюваного, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги прокурора спростовують висновки слідчого судді місцевого суду про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відтак, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повною мірою відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

У відповідності з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, що повністю узгоджується із санкцією ч.1 ст.263 КК України.

Колегія суддів належним чином ураховує усі обставини провадження, об`єктивно оцінює особу підозрюваного, соціальні зв`язки, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Наразі перевірено відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід тримання під вартою застосовується лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, за наявності достатніх підстав уважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від органів досудового розслідування та суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Більш м`які, альтернативні запобіжні заходи з огляду на високу суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження не становитимуть достатнього стримуючого припису для підозрюваного.

Так, наведені в клопотанні та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Колегія суддів зауважує, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ураховуючи вимоги ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів уважає, що у даному випадку потрібно застосувати розмір застави 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181 680 грн.

Відтак, судом першої інстанції при частковому задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не були враховані всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема й ті, на які вказував прокурор у поданій апеляційній скарзі, тому колегія суддів вбачає підстави для скасування ухвали слідчого судді та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 14 березня 2025 року включно, з визначенням застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 182, 183, 194, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 січня 2025 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк по 14 березня 2025 року включно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшої слідчої СВ Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 погоджене з прокурором Кам`янець-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000061 від 14 січня 2025 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні №00000061 від 14 січня 2025 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14 березня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 181 680 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою юридичною чи фізичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Хмельницького апеляційного суду (, банк платника ДКСУ м. Київ, МФО банку 820172, рахунок UA0086521).

Підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 в разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України, у випадку наявності.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться на виклик до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом, для використання коштів судового збору.

ОСОБА_6 негайно взяти під варту із залу суду.

Виконання даного судового рішення покласти на слідчого (слідчих), який (які) здійснює (-ють) вказане досудове розслідування та процесуальних прокурорів.

Ухвала діє по 14 березня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3