Справа № 602/120/25
Провадження № 1-кс/602/117/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2025 р. м. Ланівці

Слідчий суддя Лановецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчої СВ ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000035 від 01.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідча СВ ВП № 1 (м. Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 (далі по тексту слідча) звернулася з клопотанням, погодженим з прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури, ОСОБА_4 , про арешт майна, у якому просить накласти арешт на майно, а саме: на житловий будинок загальною площею 61,3 (кв.м) розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Мануїльське, Теофіпольського району Хмельницької області, жительці АДРЕСА_2 .

Клопотання про арешт майна подано з додержанням вимог ст. 171 КПК України.

У судовому засіданні слідча ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримала з підстав викладених у клопотанні, просила його задовольнити. Пояснила, що метою арешту є забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовільнити.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання слідчої про арешт майна. Пояснила, що придбала цей житловий будинок близько року тому і мала намір віддати його братові. У тому житловому будинку вона не проживає, оскільки проживає в іншому місці в с. Гриньки Кременецького району Тернопільської області. Вважає, що обставини, викладені у клопотанні у цілому правильно, однак вказувала, що повернула кошти потерпілому в дещо більшій сумі, ніж там зазначено.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, слідчої, підозрюваної, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

Як убачається зі змісту клопотання, протягом вересня-листопада 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у м. Ланівці Кременецького району Тернопільської області, використовуючи банківську картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», належну її брату ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер якої НОМЕР_1 , і яку останній добровільно передав ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, систематично знімала із вказаної картки грошові кошти, в результаті чого спричинила потерпілому матеріальну шкоду на суму 343 187,00 гривень.

За даним фактом внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 01.02.2025 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується Витягом з ЄРДР, долученим до клопотання (а.с.5).

Як убачається зі змісту протоколу допиту потерпілого від 05.02.2025, протоколу додаткового допиту потерпілого від 23.03.2025, ОСОБА_6 перебував в зоні бойових дій, де під час обстрілу отримав осколкове поранення, в результаті чого був доставлений у госпіталь в м. Дніпро. Особисті речі, які знаходилися в частині: мобільний телефон, банківська картка АТ КБ «ПРИВАТБАНКУ» номер НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, в якому знаходився пін-код від банківської картки, були відправлені, за згодою ОСОБА_6 , до його рідної сестри - ОСОБА_5 . У подальшому ОСОБА_5 зателефонувала братові і сказала, що вона буде знімати його кошти, які будуть приходити на картку належну ОСОБА_6 для оформлення йому групи інвалідності та на протезування, з метою недопущення шахрайських дій, з чим останній погодився. Однак за весь період користування згаданою банківською карткою ОСОБА_5 віддала кошти ОСОБА_6 лише у сумі 83 488,00 гривень, хоча зняла грошові кошти з його банківської карти на загальну суму 414 400,00 гривень (а.с. 6-9).

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_5 від 06.02.2025, копія яких додана до клопотання (а.с 17-18), а також пояснень, наданих підозрюваною у судовому засіданні, убачається, що підозрювана визнає, що користувалася банківської карткою брата із його згоди, знімала грошові кошти, які частину віддавала брату, за решту коштів купувала йому продукти та інші речі, оплачувала послуги таксі, коли їздила до брата в лікарню.

27 березня 2025 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме вчинення шахрайства в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, наведене підтверджується копією повідомлення про підозру від 27.03.2025 (а.с.15-16).

Потерпілий ОСОБА_6 подав цивільний позов у кримінальному провадженні про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у якому просить стягнути з ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 343 187,00 гривень, що підтверджується копією позовної заяви від 09.04.2025, доданої до матеріалів клопотання (а.с.10-12).

Згідно з відомостями Реєстру прав власності на нерухоме майно власником домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , ціна нерухомого майна, встановлена у договорі купівлі-продажу - 239 101,00 гривень (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 01 лютого 2025 року здійснюється за ч. 3 ст. 190 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для накладення арешту на майно підозрюваної, суд, за відсутності законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри», зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» (заява № 42310/04, п. 175 рішення від 21.04.2011) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Зважаючи на те, що з матеріалів клопотання вбачається наявність інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 могла вчинити інкриміноване їй кримінальне правопорушення, а також те, що підозрювана не надала жодних аргументів проти цього, слідчий суддя не вбачає підстав сумніватися в наявності обґрунтованої підозри.

При цьому, слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

З наявних матеріалів клопотання убачається, що розмір шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням, у якому підозрюється ОСОБА_5 , складає 343187 грн, вартість житлового будинку, що належить підозрюваній, становить 239101 грн. У зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про те, що вартість майна, про накладення арешту на яке клопоче сторона обвинувачення, та розмір нанесеної шкоди, є співрозмірними.

Зі змісту положень ч. 4 ст. 173, ч. 12 ст. 170 КПК України слідує, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Отже, ураховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту та інші обставини, вважаю, що клопотання слідчої слід задовольнити та накласти арешт на майно, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права на відчуження та розпорядження майном.

Керуючись ст.131, 132, 167, 170 173 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:житловий будинок загальною площею 61,3 (кв.м) розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Мануїльське, Теофіпольського району Хмельницької області, жительці АДРЕСА_2 , шляхом встановлення заборони на його відчуження та розпорядження до скасування у встановленому КПК України порядку.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Копію ухвали надати негайно прокурору Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення, а у випадку, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1