Справа № 186/581/22
Провадження № 1-кп/191/159/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження №0000094 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Луганськ, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь- яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», від 12.05.2015 р. за № 389-УІІІ, інші органи державної влади органи, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 р. Російською Федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 3 0 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 3 0 діб.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

У зв`язку із веденням агресивної війни з боку Російської Федерації проти України, на початку березня, більш точної дати встановити не виявилось можливим, захоплено смт.Біловодськ Старобільського району Луганської області.

У березні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 р. повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх корисливих інтересів: отримання посади окупаційної влади в смт.Біловодськ Старобільського району Луганської області та, відповідно, наділенням її організаційно-розпорядчими або адміністративно-господарськими функціями, як начальника Біловодської об`єднаної податкової інспекції окупованої територіальної громади смт.Біловодськ Старобільського району Луганської області, тобто керівника в незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, перебуваючи на території смт.Біловодськ Старобільського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади окупаційної влади в смт.Біловодськ Старобільського району Луганської області, та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з окупаційними військами Російської Федерації та представниками так званої «ЛНР», та отримавши від них пропозицію на зайняття посади начальника Біловодської об`єднаної податкової інспекції окупаційної влади Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодилась на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , в період часу з початку березня 2022 року по 27.03.2022 р., більш точний час встановити за об`єктивних причин не вдалося, будучи громадянином України, перебуваючи на території смт.Біловодськ Старобільського району Луганської області, зі своїх особистих мотивів та бажання зайняття посади керівника в незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора Російської Федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», ОСОБА_5 умисно, добровільно зайняла посаду начальника Біловодської об`єднаної податкової інспекції ЛНР, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, що діє в смт.Біловодськ Старобільського району Луганської області.

Прокурор Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, зазначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченої зазначив, що показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та подані письмові докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_5 , а кваліфікація кримінального правопорушення є вірною за ч.5 ст.111-1 КК України.

Відтак, прокурор просив суд визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк десять років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією майна.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 (in absentia), яка показань суду не надавала, та будь-яких клопотань від останньої на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2024 року постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченої ОСОБА_5 .

Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченої ОСОБА_5 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим остання викликалася в судові засідання в порядку ст.323 КПК України: повістки про виклик публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинене на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачена над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, що так само свідчить про її наміри на ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останньою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що він не мав можливості поспілкуватися з обвинуваченою та узгодити позицію захисту, проте під час судового розгляду не встановлено належних та допустимих доказів для визнання ОСОБА_5 винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, адже відсутнє підтвердження добровільності її дій. Крім того, свідки не дали однозначні свідчення щодо добровільності зайняття посади ОСОБА_5 . Просив призначити обвинуваченій мінімальне покарання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченої ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду наступними доказами в кримінальному провадженні.

Наявність у ОСОБА_5 , громадянства України підтверджується листом УДМС України в Кіровоградській області від 20.04.2022 року за вих.№3501.3.1-1245/35.1-22, обліковою карткою, згідно із якою ОСОБА_5 отримала 14.12.1999 року паспорт громадянина України серї НОМЕР_1 , копією заяви-анкети №16217742 від 31.10.2019 року для внесення інформації до Єдиного демографічного реєстру.

Протоколом огляду від 18.04.2022 року встановлено факт розміщення в мережі інтернет на інтернет сторінці (сайті) «Луганський інформаційний центр» (російською момвою) публікації під назвою «ДКПЗ повідомив про відкриття податкових інспекцій в Станиці Лугнаській, Старобільську, Біловодську».

Протоколом огляду від 19.04.2022 року встановлено наявність публікації відео на інтернет-сайті «YouTube» з назвою мовою оригіналу «ГТРК ЛНР. Вести.19.30. 12 апреля 2022», в якому повідомляється про створення та початок функціонування так званої «податкової інспекції» в смт.Біловодську, яку очолила ОСОБА_8 , та зазначена її посада мовою оригіналу «начальник Беловодской объединенной государственной налоговой инспекции».

Протоколом огляду від 25.04.2022 року встановлено публікацію в інтернет мережі на інтернет-сторінці (сайті) мовою оригіналу «Государственный комітет налогов и сборов Луганскоъ Народной Республики» з назвою мовою оригіналу «Государственный комітет налогов и сборов Луганской Народной республіки. Прием граждан», де наявний текст мовою оригіналу наступного змісту «Графи кличного приема граждан, проводи мого дожностными лицами территориальных органов ГКНС ЛНР 2022 года» - « ОСОБА_9 , Начальник ОСОБА_10 ОСОБА_11 , пгт.Беловодск, ул.Филоненко,11».

Протоколом огляду від 29.04.2022 року встановлено, що фотозображені частини документу наданому свідком ОСОБА_7 , зазначено мовою оригіналу «Дата приобритения статуса плательщика сельскохозяйственного налога «18» апреля 2022 г. орган осуществляющий регистрацию Беловодская ОГНИ ГКНС ЛНР. Начальник Беловодской объединенной государственной налоговой инспекции Государственного комитета налогов и сборов Луганской Народной Республики (підпис) ОСОБА_5 ».

Протоколом огляду від 14.06.2022 року встановлено публікацію з фотозображеннями в інтернет мережі з назвою мовою оригіналу «И.о. прокурора Беловодского района ЛНР принял участие в совещании с предпринимателями района (фото)», яка була розміщена 29.05.2022 року о 10.38.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , пояснив, що до повномасштабного вторгнення він займався постачанням тепла до Біловодської адміністрації і по роботі часто зустрічався з ОСОБА_5 . Вона займала посаду начальника УСЗН. Після окупації сел.Біловодське вона там залишилась і від його колишніх працівників, які не виїхали і лишилися там проживати, дізнався, що вона стала керівником податкової. Також бачив відео з ОСОБА_5 , де вона щось розповідала, але недовго говорила.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що його приблизно у квітні 2022 року допитували працівники СБУ та показували відео на якому він побачив ОСОБА_5 . До окупації він займався постачанням деревини. Їздив по громадах та пропонував послуги. З цього приводу і познайомився з ОСОБА_5 влітку 2021 року. Знайомий порадив піти в будівлю адміністрації Біловодська, а в тій будівлі була адміністрація і управління соцзахисту. Зараз вже не пам`ятає, яку посаду вона зайняла, але щось у податковій чи в Біловодську, чи ще десь. Тоді було дуже багато відео з тими, хто пішов працювати на окупантів. Це були телеграм канали, де були посилання на інші групи. І в основному це були групи, що існували до окупації, але потім просто змінили назву. ОСОБА_5 запам`ятав, бо вона трошки схожа на його однокласницю, зачіска каре, темне волосся і дуже незвичне прізвище. Кого окупанти могли примусити щось робити ті всі виїхали одразу, а лишилися лише ті, хто хотів залишитися. Щодо призначення ОСОБА_5 не бачив жодних документів. На відео була особа дуже схожа на Зарембу. Дізнався, що ця особа ОСОБА_12 з таблички на дверях кабінету, коли з нею познайомився. Він прийшов, здається у УСЗН, зайшов до кабінету на дверях якого було вказане прізвище ОСОБА_12 , але імені вже не пам`ятає, там було одна особа за столом. Почав спілкуватися з нею з приводу постачання деревини і жодних сумнівів не виникло, що це не Заремба, бо ця особа не заперечувала, що треба не до неї звертатися чи, що це не її кабінет. І цю особу бачив на відео, і на той час навесні 2022 року не було жодних сумнівів, що це не та Заремба з управління соцзахисту з якою він спілкувався.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази та покази свідків у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надані ними безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, кваліфікуючи її дії за ч.5 ст.111-1 КК України.

Надаючи оцінку наведеним доказам у сукупності, суд вважає їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_5 у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора та не знаходить підстав для сумнівів у їх належності та допустимості.

Що стосується доводів захисту про те, що існує ймовірність вчинення обвинуваченою цих дій під впливом обставин, що виключають добровільність, то вони не заслуговують на увагу.

Зокрема, суд звертає увагу на положення ст.22 КПК України, згідно з якими кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена повідомлялась судом про розгляд провадження у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, а під час судового розгляду був присутній її захисник.

Незважаючи на вказані обставини, стороною захисту жодних доказів на підтвердження можливого впливу на обвинувачену окупаційною владою надано не було.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що суд не уповноважений на здійснення перевірки обставин, про які не повідомляла сторона захисту, наведені доводи суд розцінює виключно як спосіб захисту.

Також суд приймає до уваги, що співпраця ОСОБА_5 із окупаційної владою мала довготриваючий характер та остання, за наявності такого бажання, могла б знайти можливість припинити її, покинути окуповану територію Луганської області тощо, втім нею не скористалася.

Крім того, ОСОБА_5 не тільки зайняла керівну посаду у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, але й брала участь у заходах за участю засобів масової інформації рф, що також спростовує вимушеність її дій.

Згідно із показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні, вони та знайомі їм особи мали можливість покинути окуповану територію та будь-яка особа, яка не виявила бажання зайняти посаду при окупаційній владі, не була до цього примушена. Відсутні підстави грунтовно припускати, що саме у ОСОБА_5 окупаційна адміністрація була зацікавлена достатньою мірою для того, аби примушувати її зайняти керівну посаду у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Таким чином, суд вважає за необхідне зазначити, що жодний із досліджених судом доказів та жодна з обставин, які ним підтверджуються, не вказує на те, що ОСОБА_5 вчинила інкриміноване діяння не добровільно. Доводи захисника про зворотне зводяться до міркувань загального характеру та висловлення припущень.

Виходячи з зазначеного, судом поза розумним сумнівом, достовірно встановлено, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення і дані про особу винної, яка раніше не судима.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, що передбачено п.11 ч.1 ст.67 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, зважаючи на той факт, що обвинувачена ОСОБА_5 , як громадянка України, вчинила тяжкий злочин проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, тому суд, враховуючи особу обвинуваченої, підвищену суспільну небезпечність даного злочину, його тяжкість, наявність обставини, що обтяжує покарання та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності з конфіскацією майна.

За глибоким переконанням суду, саме така міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення як нею, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Даних щодо наявності процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні прокурором не надано.

Відносно ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід.

Враховуючи, що наявні підстави для застосування до ОСОБА_5 додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення виконання додаткового покарання, залишити діючим захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна останньої: земельної ділянки з кадастровим номером: :07:002:0170 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 1585, виданий 22.11.2021, видавник: Марківська державна нотаріальна контора.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, органах державного управління та контролю, підприємствах та організаціях державної чи комунальної власності строком на 15 років з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання: з моменту фактичного затримання.

У зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна залишити без змін арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01.08.2022 року , на земельну ділянку, з кадастровим номером: :07:002:0170, що належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 1585, виданий 22.11.2021, видавник: Марківська державна нотаріальна контора.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1