Справа № 185/930/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні суду у спрощеному судовому провадженні в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 від 28.11.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Онопріївка Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді стрільця 2 піхотного відділення 2 піхотного взводу 2 піхотної роти 3 піхотного батальйону, ВОС- 100915А, військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 11.06.2024 року Дубненським міським судом за ч.4 ст. 185 КК України, до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 5 років, на підставі ст.75,76 ККУ звільнити з випробувальним терміном на 2 роки. 07.11.2024 року знятий з обліку центру пробації у зв?язку з усуненням карності кримінального діяння,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 N? 156 (по стройовій частині) від 26 серпня 2024, солдата військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_3 призначено в посаду стрільця 2 піхотного відділення 2 піхотного взводу 2 піхотної роти 3 піхотного батальйону, ВОС- 100915А, військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу з 26 серпня 2024 року.

Згідно зі ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статут внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам?ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов?язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі Закон), аналоги наркотичних засобів і психотропних речовин заборонені до обігу на території України речовини синтетичні чи природні, не включені до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року N?770 (далі Переліку), хімічна структура та властивості яких подібні до хімічної структури та властивостей наркотичних засобів і психотропних речовин, психоактивну дію яких вони відтворюють.

Також, відповідно до ст. 13 Закону на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.

Разом з цим, відповідно до ст. 25 Закону зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Згідно з вимогами ст.ст. 25-28 Закону придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.

Проте, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов?язки передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за наступних обставин: 20 листопада 2024 року приблизно 19 год. 00 хв., перебуваючи в покинутій будівлі в селі Водяне Павлоградського району Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), на одному з поверхів помітив поліетиленовий пакет жовтого кольору, всередині якого знаходилася речовина рослинного походження масою 20,4015 г., що складається з канабісу, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса в перерахунку на висушену речовину становить 17,9183 г.

Далі усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, 20 ситопада 2024 року близько 19 год. 05 хв., перебуваючи покинутій будівлі в селі Водяне Павлоградського району Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), поклав вказаний поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилася речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані до кишені свого одягу, та почав незаконно зберігати наркотичну речовину масою 17,9138 г., обіг якої є обмеженим, при собі без мети збуту.

У подальшому солдат ОСОБА_3 27 листопада 2024 року зберігаючи при собі вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою 17,9138 г., був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 через вживання ним алкогольних напоїв.

27 листопада 2024 року близько 15 год. 05 хв, працівниками відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою АДРЕСА_2 , під час здійснення перевірки ОСОБА_3 , на запитання чи має він при собі предмети та речовини, обіг яких заборонено останній повідомив, що має при собі наркотичні засоби у вигляді речовини рослинного походження канабіс.

Після чого, 27 листопада 2024 року в період часу з 16 год. 44 хв. по 16 год. 50 хв., під час огляду місця події, у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено один поліетиленовий пакет з речовиною речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому стані, загальна маса якого становить 20,4015 г., яка є канабісом, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, маса в перерахунку на висушену речовину становить 17,9183 г., який солдат ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Прокурор, відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, в обвинувальному акті заявив клопотання про розгляд кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Обвинуваченим ОСОБА_3 подано заяву, яка складена у присутності адвоката ОСОБА_4 згідно якої ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, згодний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до ч.2 ст.382 КПК України суд ухвалив обвинувальний акт розглядати у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, проте судимість знята в установленому законом порядку у зв`язку з усуненням законом караності діяння, вчинив у відповідності до ст. 12 КК України кримінальний проступок, за місцем несення служби характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, та відповідає принципам рівних можливостей та справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у в сумі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

Цивільний позов не заявлений.

Речовий доказ у кримінальному проваджені: спец пакет з речовиною канабіс масою 17,5958 г., який зберігається в камері схову Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1