Провадження № 1-в/742/67/25
Єдиний унікальний № 742/3869/23
У Х В А Л А

іменем України

19 березня 2025 року м.Прилуки Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву прокурора Прилуцької окружної прокуратури про вирішення питання про долю речових доказів у вироку суду в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

установив:

04 квітня 2024 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області провадження №1-кп/742/72/24, єдиний унікальний №742/3869/23 ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.307 КК України і призначено йому покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених засудженим за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 03 липня 2023 року, та іншого злочину, вчиненого обвинуваченим до постановлення попереднього вироку, за цим вироком, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 03 липня 2023 року, більш суворим за цим вироком, остаточно призначено засудженому ОСОБА_3 покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання та перебування під вартою за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду від 03 липня 2023 року, тобто з 21 березня 2020 року по 12 травня 2021 року, зарахувавши йому таке в час відбування покарання, на підставі ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі, та за цим вироком з моменту його затримання та тримання під вартою із 25 червня 2023 року, зарахувавши йому таке в час відбування покарання, на підставі ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за один день позбавлення волі. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, залишено попередній - тримання під вартою, роз`яснивши йому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції. Стягнуто з засудженого ОСОБА_3 3107 грн. 00 коп. на користь держави в рахунок відшкодування витрат понесених на проведення експертиз по даному кримінальному провадженню. Речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили: наркотичні засоби , визнані речовими доказами згідно постанов слідчого від 06.07.2023 р., 26.06.2023 р. які знаходяться на зберіганні у камері речових доказів Прилуцького РВП знищити; грошові кошти в загальній сумі 500 грн., телефон Самсунг із сім картою які визнані речовими доказами згідно постанови слідчого від 26.06.2023 р. конфіскувати, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайсуду від 29.06.2023 р.; Оптичні носії , визнані речовими доказами згідно постанови слідчого від 31.07.2023 р., та 24.07.2023 р. залишити в матеріалах кримінального провадження, а мікро сд та флеш накопичувач залишити в матеріалах кримінального провадження прокурора.

Прокурором Прилуцької окружної прокуратури подано 12 березня 2025 року заяву, де вказує, що судом у вироку не вирішено долю всіх речових доказів, а саме долю наркотичного засобу канабіс масою 6,815г, який визнано речовим доказом постановою слідчого від 21.06.2023, квитанція №23010357, яку долучено до матеріалів судової справи під час розгляду обвинувального акту в суді.

Відповідно до ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Відповідно до ст. ст. 100, п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, при винесенні вироку суду, суд повинен вирішити питання щодо речових доказів в кримінальному провадженні.

Судом встановлено, що при винесенні ухвалиу резолютивній частині не було вирішено питання щодо частини речових доказів.

За вказаних обставин з урахуванням вказаних вимог закону та враховуючи те, що під час винесення судового рішення не було вирішено питання про долю частини речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити питання про долю речових доказів.

Керуючись ст. 100,379 КПК України, суд,

постановив:

Вирішити питання про долю речових доказіву вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області(провадження №1-кп/742/72/24, єдиний унікальний №742/3869/23) в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме:

«речові докази по кримінальному провадженню після набрання вироком законної сили: наркотичні засоби канабіс масою 6,815г, визнані речовими доказами згідно постанови слідчого від 21.06.2023 р., які знаходяться на зберіганні у камері речових доказів Прилуцького РВП знищити».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4