Справа №639/2070/25
Провадження №1-кп/639/252/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/20270/25 (в ЄРДР №0001207 від 14.10.2024) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червонознам`янка Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, військовослужбовця за мобілізацією у військовому званні солдат, водія-санітара військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається і позиція інших учасників.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 13.10.2024, приблизно о 15:00, керував технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_2 , та рухався по вул. Катаєва, зі сторони пр. Новобаварського у напрямку кільцевої дороги у м. Харкові, де діючи з необережності, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїжджаючи на нерегульованому перехресті кільцевої дороги з вул. Катаєва, тобто на головну дорогу з другорядної, де по напрямку його руху був встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», не дав дорогу автомобілю «VOLKSWAGEN BORA», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі, тобто по кільцевій дорозі (під`їзній дорозі до аеропорту зі сторони м. Києва) в м. Харкові, зі сторони вул. Ушинського в напрямку пр. Новобаварського, внаслідок чого на проїзній частині в межах вищезазначеного перехрестя відбулось зіткнення вищевказаних автомобілів, чим ОСОБА_4 порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, а також вимоги дорожнього знаку 2.1 (додаток 1 до даних Правил), а саме:

- п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.»;

- д.з. 2.1 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди 13.10.2024 у пасажира автомобілю «VOLKSWAGEN BORA», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мав місце закритий осколковий перелом середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, що відноситься до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я.

Порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, а також вимог дорожнього знаку 2.1 (додаток 1 до даних Правил) водієм ОСОБА_4 знаходяться у причинному зв`язку з подією, виразилося у тому, що він, виїжджаючи на нерегульованому перехресті на головну дорогу з другорядної, де по ходу його руху був встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю «VOLKSWAGEN BORA», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з ним і спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні 01.04.2025 ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з тим, що він примирився з потерпілою ОСОБА_5 та відшкодував спричинену шкоду, потерпіла претензій матеріального та морального характеру до ньогоне має.

Потерпіла ОСОБА_5 також просила звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження, вказувала, що будь-яких претензій матеріального та морального характеру до нього не має.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України не заперечував, вважав його обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

ІІ. Встановлені судом обставин із посиланням на докази.

Вислухавши обвинуваченого, потерпілу та прокурора, перевіривши наявність підстав для задоволення клопотання, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, що підтверджується довідкою №61-25102024/63061; за матеріалами кримінального провадження не обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про що також свідчить результати токсикологічного дослідження №749; примирився з потерпілою ОСОБА_5 , яка претензій матеріального та морального характеру до нього не має, що було підтверджено в судовому засіданні як обвинуваченим, так і самою потерпілою.

ІІІ. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття провадження з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

При цьому за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим (постанова Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (ст. 46 КК України). Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ст.46 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений за ч. 1 ст.286 КК України ОСОБА_4 подав суду письмове клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього, звільнення його від кримінальної відповідальності, підтримав його в судовому засіданні після роз`яснення права наполягати на загальному порядку розгляду справи.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, який не є корупційним та не скоєний у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відшкодував потерпілій завдані збитки та примирився з нею.

Таким чином, наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а також закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

IV. Мотиви прийняття інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при постановленні ухвали.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт майна, накладений ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2024.

З урахуванням висновків про застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17) та постанові ККС ВС від 01 лютого 2024 (справа №930/497/23), та з огляду на те, що кримінальне провадження підлягає закриттю не з нереабілітуючих підстав, процесуальні витрати, пов`язанні із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124, 126 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 284, 285, 369- 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження №0001207 від 14.10.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107, - повернути власнику ОСОБА_4 ;

-автомобіль «VOLKSWAGEN BORA», р.н. НОМЕР_3 , який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 107, - повернути власнику ОСОБА_5 ;

-компакт-диск DVD-R з заводським серійним номером №CMDR47G-CFMWM03-686565GPO231 з відеофайлом, копію медичної картки стаціонарного хворого №19933 КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» на ім`я ОСОБА_4 та копію медичної картки стаціонарного хворого №19930 КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» на ім`я ОСОБА_5 (до суду не надавались) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати в сумі 30533,76 грн. (тридцять тисяч п`ятсот тридцять три грн. 76 коп.) на залучення експертів (висновки №8864 від 12.02.2025, №8895 від 13.02.2025, №8896 від 12.02.2025, №8897 від 24.02.2025, №8901 від 24.02.2025, №8902 від 24.02.2025) стягнути з ОСОБА_4 на користь Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса».

Процесуальні витрати в сумі 11938,50 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім грн. 50 коп.) на залучення експертів (висновок №КСЕ-19/121-24/33421 від 19.12.2024) стягнути з ОСОБА_4 на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2024 по справі №953/9516/24 (провадження №1-кс-953/7638/24 та №1-кс-953/7639/24) на вищезазначені речові докази транспортні засоби.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1