Справа № 944/7088/24
Провадження №1-кс/944/49/25
УХВАЛА

про скасування арешту майна

16.01.2025 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, у залі суду, умісті Яворові, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000905 від 24.12.2024, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

14.01.2025 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, в обґрунтування якого заявник зазначає, що в провадженні Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області перебувало кримінальне провадження №0000905 від 24.12.2024, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 26.12.2024 ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на спеціалізований вантажний сідловий тягач «DAF XF 95.430», р.н. НОМЕР_1 власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , жит. АДРЕСА_1 із спеціалізованим напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L», р.н. НОМЕР_3 власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_3 , жит. АДРЕСА_1 , у виді заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном.

Зазначає, що органами досудового розслідування були проведенні всі необхідні слідчі дії та експертизи відносно вказаного вище, а тому в подальшому відпала потреба у застосуванні до нього арешту. Враховуючи наведене, просить клопотання задовольнити, скасувати арешт майна на транспортний засіб.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив скасувати арешт на майно.

Згідно ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Суд розглядає справу у відсутності власника майна на підставі наявних у справі доказів.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, слідчий надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, не заперечує щодо задоволення клопотання власника майна.

З урахуванням заяв відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні за №0000905 від 24.12.2024, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 26.12.2024 ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на спеціалізований вантажний сідловий тягач «DAF XF 95.430», р.н. НОМЕР_1 власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , жит. АДРЕСА_1 із спеціалізованим напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L», р.н. НОМЕР_3 власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_3 , жит. АДРЕСА_1 , у виді заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном.

Слідчий суддя приймає до уваги покликання заявника про те, що відпала потреба у вказаному арешті мотоцикла, оскільки жодних слідчих дій з вказаним транспортним засобом не проводиться.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Як вбачається із ухвали слідчого судді від 24.12.2024, при накладенні арешту, слідчий суддя виходив з ризиків відчуження та необхідності збереження як речового доказу.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відтак, права та законні інтереси законного власника майна підлягають захисту із застосуванням належної правової процедури.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.173 КПК України, вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Згідно з абз.2 ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, будь-яких доказів, які б вказували слідчому судді на протилежне, а також, що в разі скасування арешту в цій частині існуватимуть будь-які ризики, які б перешкоджали виконанню завдань в даному кримінальному провадженні, передбачених ст.2 КПК України, під час розгляду клопотання, надано не було.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_3 є власником арештованого майна, який був вилучений, кримінальне провадження закрито постановою слідчого від 24.12.2024, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідність в збереженні заходів щодо забезпечення збереження речових доказів на даний час відпала, відповідно в такому заході забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даний час відпала потреба, а тому клопотання власника майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 174, 318-380 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000905 від 24.12.2024, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт на спеціалізований вантажний сідловий тягач «DAF XF 95.430», р.н. НОМЕР_1 власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_3 , жит. АДРЕСА_1 із спеціалізованим напівпричепом «SCHMITZ SCS 24L», р.н. НОМЕР_3 власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_3 , жит. АДРЕСА_1 , у виді заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном, що накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 24.12.2024 року, справа №944/7088/24.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1