ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/34373/24

Провадження № 11-сс/820/13/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0003911, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань25.12.2024року,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що слідчим ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003911 від 25.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 24 грудня 2024 року близько 21.00 год., ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, перебуваючи поблизу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні якого здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_8 , прийняв рішення про викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення.

Тоді ж, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», та який в останнє продовжено згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 740/2024 від 28 жовтня 2024 року, затвердженого Законом України № 4024-ІХ від 29 жовтня 2024 року, з 05 год. 30 хв. 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, перебуваючи у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне викрадення чужого майна, підійшов до вікна магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», де скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою невідомого металевого предмету віджав вікно, після чого через віджате вікно незаконно проник до приміщення вказаного магазину, звідки умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав под-системи марки «XROS 4 nano» у кількості 12 штук, вартістю 1350 гривень за одну одиницю, загальною вартістю 16200 гривень, под-системи марки «XROS 4 mini» у кількості 2 штуки, вартістю 1700 гривень за одну одиницю, загальною вартістю 3400 гривень, ароматизатори марки «Twins» у кількості 3 штуки, вартістю 260 гривень за одну одиницю, загальною вартістю 780 гривень, ароматизатор «OctobarStrong» у кількості 27 штук, вартістю 150 гривень за одну одиницю, загальною вартістю 4050 гривень, ноутбук марки «HPEliteBook» сірого кольору, вартістю 8000 гривень, та грошові кошти у загальній сумі 20000 гривень купюрами різних номіналів, після чого, утримуючи при собі викрадене майно покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 52430 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

25 грудня 2024 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

26 грудня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За вказаним кримінальним провадженням слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2024 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 20.02.2025 року із визначенням застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн. із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 27.12.2024 скасувати, постановити нову ухвалу, обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурором не доведено наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, те, що перебуваючи на волі, ця особа може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, може незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Звертає увагу, що підозрюваний має постійне місце проживання, являється особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває бабуся (75 років) та малолітня дочка (2,3 роки), вину в скоєному злочині визнає повністю, тому немає підстав вважати, що він буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду апеляційної скарги його захисника через начальника ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», з клопотанням про участь в апеляційному розгляді не звертався, в апеляційній скарзі захисника не порушується питання про погіршення його становища, його участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, у зв`язку з чим колегія суддів, з`ясувавши думку присутніх учасників провадження, прийняла рішення про проведення апеляційного розгляду у відсутність підозрюваного, відповідно до вимог ч.4 ст.401, ч.4 ст.405, 422 КПК України, з урахуванням також позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.10.2023, у справі №211/111/22, провадження №51-3720км23.

Захисник підтримав апеляційну скаргу, із зазначених в ній підстав, просив застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту, враховуючи дані про особу підозрюваного.

Прокурор не визнала апеляційних вимог, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з судовим матеріалом та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосування щодо ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити вище перелічені дії.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що він міг вчинити інкриміноване правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження та доведено прокурором, проаналізована слідчим суддею, що також не оскаржується стороною захисту в апеляційній скарзі.

Стосовно існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то приймаючи рішення за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а саме у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, обставин, передбачених ст.178 КК України, даних про особу підозрюваного, який не має підтвердженого офіційного та/або неофіційного місця роботи, зі слів підозрюваного, отримує доходи від тимчасових підробітків на будівництва, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти власності, дійшов висновку, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, а тому цей ризик є достатньо високим, також впливати на потерпілого, оскільки кримінальне провадження знаходиться на початковій стадії, досудове розслідування триває; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний незважаючи на наявність факту засудження за вчинення кримінального правопорушення проти власності та наявність непогашеної судимості, обґрунтовано підозрюється у вчиненні крадіжки, спосіб вчинення кримінального правопорушення, його характер, корисливий мотив вказують на те, що отримання засобів для існування підозрюваний може здійснити у протиправний спосіб, а тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя також вважав підтвердженим.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, так і ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до практики ЄСПЛ, у рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

З урахуванням наведених обставин, вимог статті 178 КПК України, колегія суддів вважає, що через суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винним, є обґрунтовані підстави вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, передбачені ст.177 КПК України, підозрюваний має реальну можливість здійснити ці дії у даному кримінальному провадженні в майбутньому, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, з метою схиляння до дачі ним показань на свою користь або відмови від дачі показань, продовжити займатися протиправною діяльністю, а тому неможливо застосувати менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання наявним ризикам.

З огляду на наведене, у колегії суддів є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які визнані слідчим суддею доведеними.

Посилання сторони захисту на те, що слідчим суддею не було взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, являється особою молодого віку, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні перебуває бабуся (75 років) та малолітня дочка (2,3 роки), вину в скоєному злочині визнає повністю, до уваги не беруться, оскільки вищенаведені обставини, на які посилається захисник, а саме дані про особу підозрюваного, не спростовують та не зменшують наявних ризиків та не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу та обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Крім того, стороною захисту не надано документів на підтвердження, що ОСОБА_7 є батьком малолітньої дитини, а також враховуючи, що ОСОБА_7 не працює, то сумнівним є утримання ним як бабусі, так і малолітньої доньки.

За таких обставин, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які знайшли підтвердження як під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість застосування слідчим суддею до ОСОБА_7 найбільш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладене в свою чергу, унеможливлює задоволення апеляційних вимог захисника підозрюваного про обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого злочину, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, даних про його особу, вартість викраденого майна, наявних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам, не встановлені стримуючі чинники, які б дійсно могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на потерпілого з метою покращення свого становища, у скоєнні якого він підозрюється, продовжити займатися протиправною діяльністю з метою отримання грошової винагороди.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням з-під варти.

Крім того, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя визначив заставу - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України, врахувавши при цьому, що підозрюваний не працює, проте підозрюється у злочині проти власності, а тому саме такий розмір застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку та не буде завідомо непомірним для нього.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави стосовно ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а висновок про неможливість застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, правильним, обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб запобігти втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги сторони захисту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2024 року про застосування стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 лютого 2025 року із визначенням розміру застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3