Справа № 544/860/25
пров. № 1-кс/544/101/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Пирятин

Слідча суддя Пирятинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників провадження:

представника заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

начальника слідчого відділу ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду м. Пирятин по вул..Соборній, 41, скаргу представника скаржника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и л а:

Заявниця ОСОБА_6 в особі свого представника адвоката ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в обґрунтування якої вказала таке. 21 березня 2025 року ОСОБА_6 звернулась засобами електронного зв`язку до ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області із заявою від 20.03.2025 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що має ознаки ст..130 КК України. На даний час ВП №1 Лубенського РВП не надано жодної відповіді на повідомлення та, як наслідок, вказане повідомлення про кримінальне правопорушення не зареєстровано, чим порушено норми діючого КПК. На підставі викладеного заявниця просить зобов`язати уповноважену (службову) особу ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області внести відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст..130 КК України, до ЄРДР та невідкладно розпочати досудове розслідування.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що вважає, що підстав для внесення до ЄРДР за ст. 130 КК України на даний час немає, натомість до ЄРДР внесено відомості за ст. 125 КК України та проводиться досудове розслідування за фактом нанесення потерпілій тілесних ушкоджень за її заявою від 15.03.2025. Заявником не долучено жодних документів, які підтверджували б факт наявності в особи захворювання, вказаного в заяві.

Представник органу поліції ОСОБА_5 підтвердив, що Бічек зверталася із заявою за допомогою електронних засобів, а саме на електронну пошту відділу поліції надсилала заяву про вчинення щодо неї злочину, передбаченого ст. 130 КК України. Проте, при вивчення цієї заяви було встановлено, що заява не відповідає передбаченим законом вимогам, а саме в ній не зазначено, що заявник попереджена про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві відомості. Дані обставини будуть перевірені в рамках кримінального провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень. З огляду на зазначене заперечує проти скарги.

Представник скаржниці адвокат ОСОБА_3 зазначив, що питання наявності чи відсутності кримінального правопорушення повинно вирішуватися на стадії досудового розслідування. Також акцентував увагу на тому, що є 24 години для внесення відомостей в ЄРДР. Всі інші доводи прокурора та слідчого вважає неналежними, оскільки вважає, що відомості до ЄРДР повинні були внести, а після вже проводити досудове розслідування та встановлювати наявність чи відсутність кримінального правопорушення.

Заслухавши доводи представника заявника, заперечення прокурора та представника органу поліції, дослідивши матеріали, які додані до скарги, та інші матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до однієї із основоположних засад кримінального провадження, зокрема, публічності, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення.

Зазначена засада безпосередньо відтворена у змісті норми ч.1 ст.214 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до частини 4 цієї статті Кодексу, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч.1 ст.11 КК України).

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення.

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

Однак, на переконання слідчої судді, заява ОСОБА_6 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Як уже зазначала слідча суддя, ч.1 ст.214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладена вище.

На переконання слідчої судді, твердження скаржниці про вчинення кримінального правопорушення має занадто узагальнений, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння саме як кримінальне правопорушення. Адже всі її покликання є лише припущеннями, на підтвердження чого не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення.

Більше того, перевіркою матеріалів встановлено, що між скаржницею ОСОБА_6 та її колишнім співмешканцем ОСОБА_7 існує спір щодо участі у вихованні їх спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , яка за рішенням Пирятинської міської ради проживає з батьком і матері надано право на побачення та спілкування з донькою щосуботи з 14-00год до 18-00год.

Так, згідно рапорту від 15.03.2025 на службу 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 15.03.2025 о 14-01год колишній співмешканець перешкоджає зустрічам з донькою ОСОБА_9 , вчиняє сварки та погрожує фізичною розправою (зареєстровано в ЄО за №3550).

В ході перевірки даного рапорту заявниця ОСОБА_6 повідомила, що рішенням виконкому Пирятинської міської ради від 14.08.2024 їй встановлено години побачення з дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щосуботи з 14-00год до 18-00год у присутності батька ОСОБА_7 . Але колишній співмешканець не дозволяє їй бачитись з дитиною, тобто не виконує рішення виконкому. На даний час адвокат готує позов до суду з даного приводу. 15.03.2025 ОСОБА_7 ніякого насильства не вчиняв, вона його навіть не бачила. До поліції вона звернулась з метою фіксації, оскільки 15.03.2025 ОСОБА_7 не дав їй дитину для спілкування.

Також, згідно рапорту від 15.03.2025 на службу 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 15.03.2025 о 23-39год колишній співмешканець погрожує фізичною розправою, спричинив тілесні ушкодження (зареєстровано в ЄО №3560).

В ході перевірки даного рапорту заявниця ОСОБА_6 повідомила, що вона має спільну з ОСОБА_7 доньку, 2016 року народження. Раніше вони проживали разом з ОСОБА_7 , але останній рік проживають окремо. Донька проживає з ОСОБА_10 на підставі рішення Пирятинської міської ради від 14.08.2024, а вона має право на участь у вихованні доньки щосуботи з 14-00год до 18-00год. 15.03.2025 близько 14-00год вона зателефонувала до ОСОБА_10 та сказала, що йде до нього додому, щоб забрати дитину, але він доньку їй не дав, тому вона викликала поліцію. Тоді вона пішла додому. В той же день близько 23год, коли вона знаходилась вдома, до неї прийшов ОСОБА_10 та почав кричати, ображати її, виражатись нецензурною лайкою, потім вдарив в обличчя, штовхнув її та вона вдарилась об дерев`яну лаву. Після чого він пішов додому.

За даним фактом нанесення ОСОБА_6 15.03.2025 тілесних ушкоджень прокурором 04.04.2025 внесено відомості до ЄРДР за №000030 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України.

Слідча суддя звертає увагу, що питання про кваліфікацію, перекваліфікацію, додаткову кваліфікацію, за наявності для цього підстав, може бути вирішено під час досудового розслідування кримінального провадження №000030 та є прерогативою слідчого.

Крім того, 16.03.2025 ОСОБА_7 звернувся до поліції із заявою про кримінальне правопорушення та іншу подію, в якій зазначив, що колишня співмешканка напивається та викликає на нього поліцію та робить наклеп, що він її б`є. ОСОБА_6 постійно телефонує йому та погрожує, що посадить його до тюрми та забере в нього доньку (зареєстровано в ЄО 3568).

Отже, досліджені докази свідчать про наявність спору між заявницею ОСОБА_6 та її колишнім співмешканцем ОСОБА_7 щодо участі у вихованні їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_8 , 2016 року народження. Наявність спору про право цивільне не може слугувати підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, такі відносини між батьками малолітньої дитини є цивільно-правовими та не регулюються кримінальним процесуальним та кримінальним законами.

Досліджені матеріали не містять об`єктивних даних про вчинення ОСОБА_7 дій, спрямованих на вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_6 за ст.130 КК України.

За таких обставин доводи заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, на переконання слідчої судді, є необґрунтованими припущеннями, не заснованими на фактичних даних.

Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінального правопорушення, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, обставини, викладені в заяві ОСОБА_6 , не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Підсумовуючи викладене слідча суддя дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з указаних вище підстав.

Керуючись ст.11, 214, 303, 307, 309, 371-372, слідча суддя

у х в а л и л а:

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 11.04.2025.

Слідча суддя ОСОБА_1