У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/83/25

№ 1-кс/183/9/25

17 січня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000003 від 01 січня 2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_3

представника власника майна ОСОБА_5

встановив:

Слідчий, звернувся до суду з клопотанням - про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000003 від 01 серпня 2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 31 грудня 2024 року невстановлена особа, в період військового стану не виконала договір перевезення металевого обладнання № 1612/2024 від 16.12.2024, котрий було повністю сплачений, перестала виходити на зв`язок, тим самими привласнила собі металеве обладнання, чим спричинила ОСОБА_6 матеріального збитку.

В ході досудового розслідування допитано ОСОБА_6 , котрий пояснив, що у лютому 2024 року ТОВ «Дніпропетровська трубна компанія» виграла тендер на поставку металургійного обладнання та уклало договір поставки з ПрАТ «АрселорМіттал». В подальшому, ТОВ «Дніпропетровська трубна компанія» уклали договір № 0083 від 10.04.2024 з ПАТ «Харківський котельно-механічний завод», на підставі якого ПАТ «ХКМЗ» повинні були виготовити металеве обладнання, а саме: кесон та водо охолоджуюче кільце. До того ж після виготовлення вищевказаного замовлення, ПАТ «ХКМЗ» повинні були доставити металеві конструкції до ПрАТ «АрселорМіттал», яке фізично розміщене у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

У зв`язку з цим, ПАТ «ХКМЗ» уклали договір про «надання транспортно-експедиційних послуг та перевезення великогабаритних вантажів» № 1312/2024 від 13.12.2024 з ФОП ОСОБА_7 . В подальшому, ФОП ОСОБА_7 уклав договір № 1612/2024 від 16.12.2024 з ФОП ОСОБА_8 , котрий повинен був перевезти металеве обладнання з м. Харків до м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. 30 грудня 2024 року вантаж виїхав з м. Харків на транспортному засобі марки «ДАФ» з д.н.з. НОМЕР_1 , платформа з д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_9 . При цьому, 31 грудня 2024 року ОСОБА_9 повинен був зустрітися з логістом ТОВ «ДТК» та отримати пакет документів, котрі дозволили б йому доставити вантаж до ПрАТ «АрселорМіттал», після того як останній отримав вищевказані документи, перестав виходити на зв`язок, а вантаж не було доставлено замовнику.

01 січня 2024 року слідчим СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд ділянки місцевості, котра розміщена за координатами 48,67280 35,20537, поблизу автодороги М-29. На вказаній ділянці виявлено заїзд з автодороги на котрій розміщено 2-ву будівлю з написами «Мотель», «кафе». На відстані, приблизно, 20 м від вказаної будівлі розміщена стоянка для транспортних засобів, на якій розміщена транспортна платформа для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 на котрій розміщено металеву конструкцію коричневого кольору, котра закріплена металевими ланцюгами.

Металева конструкція має наступні розміри: довжина, приблизно, 8 м 24 см, висота, приблизно 2 м 52 см. Крім того, на вказаній платформі виявлено другу металеву конструкцію круглої форми, коричневого кольору, яка прикріплена металевими ланцюгами. Вищевказану транспортну платформу для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 разом із металевою конструкцією, з розмірами: довжина, приблизно, 8 м 24 см, висота, приблизно 2 м 52 см та металевою конструкцією круглої форми вилучено до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

01 січня 2024 року транспортну платформу для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 разом із металевою конструкцією, з розмірами: довжина, приблизно, 8 м 24 см, висота, приблизно 2 м 52 см та металевою конструкцією круглої форми визнано речовим доказом по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 01 серпня 2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Відповідно до інформації з Інформаційної системи Національної поліції України, напівпричіп з д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Враховуючи, що тимчасово вилучений в ході огляду місця події 01 січня 2025 року транспортна платформа для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тому є достатні підстави вважати, що незастосування цього заходу може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищезгаданого майна або зміни його конструктивних властивостей, слідчий просив накласти арешт, а саме: транспортну платформу для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

06.01.2025 слідчий СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області направив до суду доповнення до клопотання та просив долучити додаткові матеріали до клопотання, а саме:копію договору №1312/2024 від 13.12.2024 на 2 арк., копію заявки №1312/1 від 13.12.2024 на 1 арк., копію договору №0083 від 10.04.2024 з додатками на 5 арк., копію товарно-транспортної накладної №14 від 29.12.2024 на 3 арк.

15.01.2024 на адресу суду надійшло доповнення до даного клопотання з інформацією про номера мобільних телефонів власників майна.

В судовому засіданні засідання прокурор, слідчий підтримали клопотання про арешт майна, просили його задовольнити.

Представника власника майна - адвокат ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні представляла інтереси ОСОБА_10 та ОСОБА_8 оголосила подані письмові заперечення на клопотання про арешт майна в інтересах ОСОБА_8 , зазначивши відсутність підстав для накладення арешту на майно, зокрема транспортну платформу для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 , котра належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження вказаного майна, з огляду на наступне.

Автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_8 /ФОП ОСОБА_7 (водій ОСОБА_9 ) було ввірено доставити вантаж на підставі товарно-транспортної накладної №14 від 29.12.2024 на загальну суму вісім мільйонів шістдесят три тисячі сімдесят шість грн 96 коп. (товарно-транспортна накладна міститься в матеріалах справи).

Вантажовідправником виявилось Приватне акціонерне товариство «Харківський котельно-механічний завод», а вантажоодержувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська трудна компанія».

Дане перевезення здійснювалось на підставі Договору-заявки №1612/2024 від 16.12.2024, укладеного між ФОП ОСОБА_8 (Перевізник) та ФОП ОСОБА_7 (Замовник) (Додаток 1).

Так, на підставі Договору-заявки №1612/2024 від 16.12.2024, термін доставки вантажу визначено в 2-3 дні. Згідно з протоколом допиту ОСОБА_6 від 01.01.2025 останнім підтверджується вказана інформація, як і те, що «30 грудня 2024 року, приблизно 15-30 вантаж виїхав з м. Харків до м. Кривий Ріг…».

Таким чином, враховуючи зазначені договірні зобов`язання, вантаж мав бути доставлений 01 січня 2025 02 січня 2025 року.

Однак, дорогою водієві ОСОБА_9 почали надходити численні дзвінки від невідомих людей та наполягали замінити товарно-транспортну накладну (скороч. ТТН) на зовсім іншу товарно-транспортну накладну із номером 534 від 30.12.2024, вантажовідправником вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська трудна компанія», а вантажоодержувачем Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (дані пояснення та копія ТТН №534 від 30.12.2024 були особисто надані ОСОБА_8 слідчому Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області в межах кримінального провадження за № 0000003 від 01.01.2025).

Вантаж за новою товарно-транспортною накладною оцінено вже в 35 364 380 грн.

Видаткова накладна - №534 від 30.12.2024.

Оскільки така вимога від невстановлених осіб була незрозумілою, необґрунтованою та такою, що не відповідала умовам Договору-заявки №1612/2024 від 16.12.2024, 31 грудня 2024 року ФОПом ОСОБА_8 було надіслано електронний лист Замовнику (ФОП ОСОБА_7 )

Проте, жодного пояснення таким протиправним діям невстановлених осіб ФОП ОСОБА_8 не отримав. Після чого водій ОСОБА_9 залишив вантаж разом із транспортну форму для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 на стоянці, яка перебувала під охороною, хвилюючись за свою безпеку та безпеку вантажу.

Однак, після того як охоронець стоянки в телефонному режимі повідомив ОСОБА_8 про те, що вантаж намагаються забрати із стоянки, 01.01.2025 ОСОБА_8 повідомив Новомосковському районному відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №46 від 02.01.2025 (Додаток 3). Йому повідомили, що за даним фактом були долучені відомості до кримінального провадження №0000003.

Звернула увагу суду на те, що в клопотанні про арешт майна, яке є предметом розгляду в даній справі, наведена вище інформація не була повідомлена суду органами досудового розслідування, хоча на момент подання доповнень (а саме 06.01.2025) вже містилась в матеріалах кримінального провадження № 0000003.

Всупереч встановлених КПК України вимогам, в клопотанні про арешт майна від 02.01.2025, яке є предметом розгляду у даній справі, жодним чином не доведено необхідність та мету арешту транспортної платформи для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 , котра належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони відчуження вказаного майна, як і не зазначено, що перевізник ФОП ОСОБА_8 вживав всіх можливих заходів щодо збереження вантажу, в тому числі викликав поліцію на місце, де перебував вантаж, та до останнього намагався виконати взяті на себе договірні зобов`язання, що позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити ситуацію, що склалась.

В клопотанні про арешт вказано, що «тимчасово вилучена платформа для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення», проте не зазначено жодних обґрунтувань цьому.

Ще більше питань викликають положення Доповнень до клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 січня 2025 року за № 0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України від 06.01.2025. Так, в даному документі зазначено, що «допитано потерпілого ОСОБА_6 , котрий в ході допиту вказав, що приблизний розмір матеріального збитку, завданого йому, внаслідок скоєного правопорушення складає, приблизно, 35 000 000 гривень», а як докази зазначених обставин надають: копію договору №1312/2024 від 13.12.2024, копію заявки № 1312/1 від 13.12.2024, копію договору №0083 від 10.04.2024 - в п 4.2 якого вказано, що ціна договору складається із сум усіх специфікацій, які є невід`ємною частиною цього договору. Також в Додатку 1 до Договору №0083 від 10.04.2024 зазначено Специфікацію №1 на загальну суму 9 230 076, 96 грн. копію товаро-транспортної накладної №14 від 29.12.2024 в якій підтверджується факт передання автомобільному перевізнику ОСОБА_8 (водій ОСОБА_9 ) відпущеного вантажу для перевезення на загальну суму 8 063 076 грн. 96 коп.

Більш з тим, варто взяти до уваги і той факт, що згідно з постановою про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів й визначення їх місця зберігання від 01.01.2025, металеву конструкцію з розмірами довжина, приблизно 8 м 24 см, висота приблизно 2 м 52 см та металеву конструкцію форми (тобто вантаж, перевезення якого здійснювалось на підставі Договору-заявки №1612/2024 від 16.12.2024 та мало бути доставлено до 02 січня 2025 року) передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .

Таким чином, досі є незрозумілим як один і той самий вантаж може мати кардинально різну вартість при навантаженні - 8 063 076 грн. 96 коп., а при розвантажені більше 35 000 000, на думку потерпілого ОСОБА_6 .

Також зазначила, що ОСОБА_8 як орендар, так і сам власник ОСОБА_10 готові прийняти на відповідальне зберігання транспортну платформу для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

ЄСПЛ в своїх рішеннях визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року).

Перша та найголовніша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання з боку органу влади у мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого абзацу надає право позбавляти власності лише «на умовах, передбачених законом», при цьому у другому абзаці визнається право держав здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».

Крім того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» пункт 58).

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Тому, представника власника майна - адвокат ОСОБА_5 просила відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 січня 2025 року за № 0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, та відмовити в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено в ході огляду місця події 01 січня 2025 року, а саме на транспортну платформу для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 , котра належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження вказаного майна.

Аналогічні заперечення на клопотання про арешт майна адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_10 подала до суду в письмовому вигляді, оголосила та підтримала в судовому засіданні.

Вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників провадження, приходжу висновку, що подане клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Арешт майна за п. 7 ст. 131 КПК України є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України слідчій суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Аргументи представника власника майна адвоката ОСОБА_5 суд вважає слушними, та які повністю спростовують необхідність у задоволенні клопотання слідчого.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 98, 107, 170 172 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

В задоволенні клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучене в ході огляду місця події 01 січня 2025 року, а саме: транспортної платформи для перевезення великогабаритного вантажу з д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000003 від 01 січня 2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1