Справа № 473/2293/23
Номер провадження 1-в/473/43/2025
У Х В А Л А

іменем України

"26" лютого 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурори ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурор-стажист ОСОБА_5 ,

представник ДУ «Вознесенська ВК 72» ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» про звільнення від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України та Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, проживав за адресою АДРЕСА_1 , засуджений:

вироком від 11.07.2023 року №473/2293/23 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ст.69, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

вироком від 27.11.2023 року №473/5037/23 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.4 ст.185, 71, 72, ч.3 ст.78 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

вироком від 28.12.2023 року №473/6663/23 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання ДУ «Вознесенська ВК (№72)» про звільнення від покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України у зв`язку із декриміналізацією діяння засудженого ОСОБА_7 , що призначені йому на підставі вироків Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.07.2023 року, 27.11.2023 року, 28.12 2023 року, в якому зазначено, що вказані вироки слід привести у відповідність із положеннями Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX.

Засуджений до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, тому згідно із ч.5 ст.539 КПК України розгляд справи відбувся в його відсутності.

Прокурор та представник ВК 72 просили подання задовольнити та після приведення кожного із вироків у відповідність із вимогами Закону України від 18 липня 2024 року №3886-IX просили визначити ОСОБА_7 до відбуття остаточне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

За вироком від 11.07.2023 року прокурор просив звільнити ОСОБА_7 від покарання призначеного засудженому зач.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, оскільки вартість майна за епізодом замаху на його викрадення вже не утворює складу правопорушення та визначити до відбуття покарання лише за ч.4 ст.185 КК України без застосування положень ст.70 КК України, але із застосуванням ст.75 КК України.

Також прокурор просив повністю звільнити ОСОБА_7 від покарання за вироком від 27.11.2023 року №473/5037/23 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.4 ст.185, 71, 72, ч.3 ст.78 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, оскільки вартість викраденого майна вже не утворює складу правопорушення.

За вироком від 28.12.2023 року прокурор просив звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, проте залишити до відбуття призначене ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі.

Крім того прокурор вказав, що оскільки правопорушення за третім вироком вчинені в період іспитового строку за першим вироком ОСОБА_7 із врахуванням вимог ст.71 КК України слід визначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст.74 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого визначається на підставі положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України для відповідного року, що в 2023 році становило 2684 грн.

Дослідивши особову справу засудженого та надані копії вироків, суд встановив, що ОСОБА_7 засуджений трьома вироками.

Згідно із першим вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської областівід 11.07.2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 ст.69, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України за 9 епізодами, а саме за те, що він: 11.03.2023 викрав майно на суму 3023,40 грн.; 11.03.2023 на суму 568,51 грн.; 28.04.2023 на суму 575.00 грн.; 28.04.2023 на суму 807.20 грн.; 30.04.2023 намагався викрасти майно на суму 700 грн., але з причин, що не залежали від його волі, не довів злочин до кінця; в середині березня 2023 року викрав майно на суму 2598,75 грн.; в кінці березня 2023 року викрав майно на суму 7976,00 грн.; 02.05.2023 року викрав майно на суму 850,00 грн.; на початку травня 2023 року викрав майно на суму 1283,00 грн.

За цим вироком №473/2293/23 ОСОБА_7 призначено покарання ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 , від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки.

У вироку встановлено, що ОСОБА_7 вчинив 9 епізодів таємного викрадення чужого майна, вісім з яких закінчені злочини та один замах, тому відповідно покарання йому призначено за сукупністю злочинів та із призначенням покарання окремо за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ст.69 КК України (один епізод) та окремо за ч.4 ст.185 КК України (вісім епізодів) без призначення покарання за окремими епізодами за ч.4 ст.185 КК України, що відповідає п.20 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно із яким за окремими епізодами злочинної діяльності, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Суд звертає увагу, що за кожним з епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_7 окремо покарання не призначалось, оскільки кримінальним законом не передбачено можливості призначення покарання за окремими епізодами злочинної діяльності, відповідальність за які передбачена однією частиною однієї статті Кримінального кодексу України.

Хоча деякі із епізодів, вчинених засудженим ОСОБА_7 правопорушень за ч.4 ст.185 КК України згідно Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської областівід 11.07.2023 року вже не є кримінально карними, проте суд першої інстанції не має повноважень звільняти ОСОБА_7 від призначеного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, оскільки під час постановлення вироку судом окремі покарання за кожним епізодом крадіжок не призначались, а покарання за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 ст.69 КК України відповідно до ч.1 ст.70 КК України було поглинено більш тяжким покаранням за ч.4 ст.185 КК України.

Тому за цим вироком ОСОБА_7 слід звільнити лише від покарання, яке призначено йому за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 ст.69 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, так як вартість майна, на крадіжку якого було вчинено замах, вже не утворює складу кримінального правопорушення, так як не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в 2023 році а саме 2684 грн.

За другим вироком від 27.11.2023 року Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.185, 71, 72, ч.3 ст.78 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення воліта цим вироком встановлено, що 21.07.2023 року він викрав майно на суму 1150 грн., що вже не утворює складу кримінального правопорушення та підлягає декриміналізації, оскільки, так як сума викраденого майна не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в 2023 році а саме 2684 грн.

За цим вироком №473/5037/23 ОСОБА_7 призначено покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст.71, 72, ч.3 ст.78 КК України призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків частково приєднано до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року, яким його засуджено за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ст.69, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та призначено остаточно покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Тобто із першого вироку від 11.07.2023 року №473/2293/23 до другого вироку при частковому складанні покарань за сукупністю вироків було приєднано покарання у вигляді позбавлення волі тривалістю 3 місяці (5 років 6 місяців 5 років і 3 місяці = 3 місяці).

За третім вироком, а саме від 28.12.2023 року Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_7 засуджений за ч.4 ст.185, ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі за 12 епізодами, а саме за те, що: з 25 по 27 серпня він викрав майно на суму 372,40 грн.; з 27 по 29 серпня викрав майно на суму 1950,90 грн.; з 29 по 31 серпня викрав майно на суму 1794,80 грн.; з 03 по 05 вересня 2023 викрав майно на суму 4299,40 грн.; з 05 по 07 вересня 2023 викрав майно на суму 696,50 грн.; з 13 по 14 вересня 2023 викрав майно на суму 790,00 грн.; з 15 по 16 вересня 2023 викрав майно на суму 340,20 грн.; 18.09.2023 викрав майно на суму 38071,00 грн.; 23.09.2023 викрав майно на суму 4192,00 грн.; 01.10.2023 викрав майно на суму 2039,60 грн.; 05.10.2023 викрав майно на суму 9218,20 грн.; 05.10.2023 намагався викрасти майно на суму 389,31 грн., але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій.

За цим вироком №473/6663/23 ОСОБА_7 призначено покарання за ч.4 ст.185 КК України - 5 років 9 місяців позбавлення волі; за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначених покарань ОСОБА_7 у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.11.2023 року ОСОБА_7 було призначити остаточно покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

У вироку встановлено, що ОСОБА_7 вчинив 12 епізодів таємного викрадення чужого майна, 11 з яких закінчені злочини та один замах, тому відповідно покарання йому призначено за сукупністю злочинів та із призначенням покарання окремо за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України (один епізод), та окремо за ч.4 ст.185,КК України (одинадцять епізодів) без призначення покарання за окремими епізодами, що відповідає п.20 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»

Проте вартість майна, що було предметом правопорушення у вигляді замаху на його вчинення вже не утворює складу правопорушення, тому за цим вироком ОСОБА_7 слід звільнити лише від покарання, яке призначено йому за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, так як вартість майна, на крадіжку якого було вчинено замах, вже утворює складу кримінального правопорушення, так як не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в 2023 році а саме 2684 грн.

Таким чином ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання за першим вироком лише того покарання, що призначено йому за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185, ст.69 КК України, за другим вироком повністю від покарання за ч.4 ст.185 КК України, а за третім вироком від покарання, що призначене йому за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Проте у другому вироку від 27.11.2023 року №473/5037/23 йдеться про часткове приєднання засудженому ОСОБА_7 покаранняіз першого вироку від 11.07.2023 року №473/2293/23 при частковому складанні покарань за сукупністю вироків за вчинення засудженим злочину в період іспитового строку та йому було приєднано покарання у вигляді позбавлення волі тривалістю 3 місяці, призначене на підставівироку від 11.07.2023 року №473/2293/23, яке відповідно входило у покарання за вироком від 27.11.2023 року, а отже увійшло й до покарання за третім вироком від 28.12.2023 року Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області при складанні покарань за ч.4 ст.70КК України.

Разом із тим за останнім вироком, а саме від 28 грудня 2023 року №473/6663/23 ОСОБА_7 було призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.11.2023 року (який підлягає декриміналізації, окрім 3 місяців позбавлення волі за вироком від 11.07.2023 року, яке було приєднано при частковому складанні покарань за сукупністю вироків) та ОСОБА_7 призначено остаточно покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, тому до відбуття йому належить покарання у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі за вироком від 28 грудня 2023 року №473/6663/23 та 3 місяці позбавлення волі за вироком від 27.11.2023 року №473/5037/23 (три місяці позбавлення волі із вироку №473/2293/23, що увійшли в покарання за сукупністю вироків у вирок №2) та на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом складання цих покарань за сукупністю злочинів йому належить до відбування покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.5, 74 КК України, ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» відносно засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного йому:

вироком від 11.07.2023 року №473/2293/23 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, а саме у вигляді позбавлення волі строком 4 роки за епізодом, що кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185, ст.69 КК України та за цим вироком його слід вважати засудженим за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненим від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

вироком від 27.11.2023 року №473/5037/23 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської областіза ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, Проте згідно цього вироку до відбуття йому належить покаранняу вигляді трьох місяців позбавлення волі із першого вироку від 11.07.2023 року №473/2293/23, оскільки до покарання, призначеного на підставі другого вироку при частковому складанні покарань за сукупністю вироків йому було приєднано покарання у вигляді позбавлення волі тривалістю 3 місяці за вироком від 11.07.2023 року №473/2293/23;

вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року №473/6663/23 за епізодом, що кваліфіковано за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, а саме від покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років.

Вважати ОСОБА_7 засудженим вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2023 року №473/6663/23 ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років 9 місяців позбавлення волі.

Так як вироком від 28 грудня 2023 року №473/6663/23 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_7 призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.11.2023 року (який підлягає декриміналізації, окрім 3 місяців позбавлення волі за вироком від 11.07.2023 року) тому до відбуття йому належить покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1