КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1582/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю:

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 31 січня 2024 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 755/16352/24 (провадження № І - кс/755/61/25) від 13.01.2025 року про відмову в задоволенні скарги на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та постановити нову ухвалу якою задовольнити скаргу на повідомлення про підозру та скасувати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, вручене 27.09.2024 року в рамках кримінального провадження № 0000007 від 31.01.2024 року, яким йому інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 13.01.2025 року прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, наслідком чого в подальшому стало перекручування фактичних обставин справи. Враховуючи дані обставини, вказана ухвала підлягає скасуванню в повному обсязі.

З огляду на зміст скарги на повідомлення про підозру та повний текст ухвали слідчої судді вбачається, що поза увагою судді суду першої інстанції залишились наступні обставини.

Зазначає, що 21 вересня 2024 року о 21:03 год. співробітниками Служби безпеки України Департаменту захисту національної державності Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою 3 управління та слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві відбулось затримання групи осіб, включаючи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу затримання від 22.09.2024 року підозрюваного ОСОБА_7 було затримано на підставі пункту 2 частини 1 статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, в рамках кримінального провадження № 0003304 від 21.09.2024 року, відомості до ЄРДР були внесені за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України об 22:10:35. Тобто, вже після того як підозрюваного було затримано.

Разом з цим, затримання та залучення співробітників Служби безпеки України Департамент захисту національної державності Головне управління з протидії системним загрозам управлінню державою 3 управління відбулось на підставі наявного в кримінальному провадженні доручення від начальника 3 управління полковника ОСОБА_9 без його підпису, яке було надіслано начальнику Дніпровського УП ГУНП в м. Києві разом з рапортом.

Згідно із частиною 2 статті 216 Кримінального процесуального кодексу України, слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 11 1-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 201,258-258-6, 265-1,305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 435-1, 436, 436-2, 437, 438, 439, 440, 44 1, 442, 443, 444. 446, 447 Кримінального кодексу України.

Однак, в супереч вище вказаному та враховуючи, що кримінальний процесуальний кодекс України чітко визначає коло осіб, які можуть давати доручення на проведення слідчих дій, сама слідча (процесуальна) дія затримання підозрюваного відбулась з грубим порушенням правової процедури. Як наслідок, в ході затримання підозрюваний отримав тілесні ушкодження, які йому наносились співробітниками СБУ.

Важливим являється і те, що затримання відбувалось за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва, однак слідчі дії здійснювались співробітниками СБУ та за участі слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві.

Таким чином, всупереч статті 218 Кримінального процесуального кодексу України була порушена територіальна підслідність, однак і надалі досудове розслідування здійснюється слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві.

Захисник посилається на те, що відповідно до змісту повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інкримінують вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187. ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України.

Таким чином, враховуючи підстави затримання та правоохоронні органи, які здійснюють досудове розслідування включаючи збирання доказів варто застосувати доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree). Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його (джерела) допомогою, також будуть вважатися неналежними (справа «Гефген проти Німеччини»).

Тобто, подальші слідчі дії в тому числі прийняття будь-яких заяв про злочин від потерпілого ОСОБА_10 являються слідчими діями, вчиненими без дотримання принципу законності, а зібрані докази визнані неналежними та не допустимими.

Разом з цим, на момент вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, даний процесуальний документ ґрунтується по-перше, на припущеннях органу досудового розслідування, а по-друге, на документах, які спотворюють обставини.

На думку захисника, враховуючи викладене вище, зміст процесуального документу, вбачається, що підозрюваному інкримінуються кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, ґрунтуються виключно на припущеннях органу досудового розслідування та зібраних доказах з грубим порушенням норм кримінального процесуального кодексу України.

Однак, слідча суддя суду першої інстанції прийняла до уваги не доводи сторони захисту та докази, які нею додавались, а усну позицію сторони обвинувачення, яка була сформована в день судового засідання, оскільки прокурор отримала скаргу на повідомлення про підозру).

Разом з цим, суддя суду першої інстанції оцінювала саме позицію обвинувачення та її доводи, оскільки поза увагою суду залишились як порушення територіальної підслідності, так і участь співробітників СБУ.

Посилання сторони обвинувачення на наявність в справі доручення слідчого для задіяння оперативних співробітників СБУ є нічим іншим як введення суду в оману, при цьому сторона захисту надавала копії документів, на підставі яких відбувалось затримання.

На жодному із документів не зазначено, що такий документ надавався старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 , як наслідок виходить, що слова сторони обвинувачення являються беззаперечними та відповідають дійсності, а надані стороною захисту доводи і докази поставлені під сумнів.

Отже, враховуючи викладене, вбачається, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується виключно на позиції обвинувачення та доводах, викладених прокурором в судовому засіданні, а всі обґрунтування та докази, надані стороною захисту, залишились без уваги суду.

Адвокат зазначає, що за три місяці досудового розслідування Дніпровським УП ГУНП в м. Києві не зібрано доказів відносно причетності ОСОБА_11 до вчинення ним всіх інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що і доводить промова прокурора в судовому засіданні, яка безпосередньо стосувалась одних і тих самих вже зібраних доказів, допит потерпілого на момент судового засідання повторний не проводився, слідчий експеримент також.

Як наслідок, стороною обвинувачення не спростовані доводи та обгрунтування сторони захисту в скарзі, але судом першої інстанції це проігнороване.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали, які надійшли із суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000007 від 31.01.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

21.09.2024 року до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт начальника 3 управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України, з якого вбачається, що в ході виконання доручення в рамках кримінального провадження за № 0000007 від 31.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у встановленому законом порядку, отримана та перевірена додаткова інформація, що може мати значення для повного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме відомо, що ОСОБА_12 спільно з іншими невстановленими особами незаконно позбавив волі іноземця з метою подальшого заволодіння належними йому грошовими коштами шляхом нанесення йому тілесних ушкоджень. Крім того, здобуто інформацію про те, що ОСОБА_12 може незаконно утримувати іноземця в приміщенні, розташованому за відповідними координатами.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.09.2024 року, у кримінальному провадженні за № 0003304 від 21.09.2024 о 21 год 03 хв 21.09.2024 року затримано ОСОБА_7 , підставою затримання зазначено: «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин». Вказано, що до СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла інформація про те, що група осіб 20.09.2024 року викрали ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Турції, та утримували з метою отримання грошових коштів.

Постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_14 про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 22.09.2024, матеріали досудових розслідувань за № 0000007 від 31.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за № 0003304 від 21.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, за № 0003312 від 22.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, за № 0003313 від 22.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за № 0003314 від 22.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за № 0003315 від 22.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, об`єднано в одне провадження за № 0000007 від 31.01.2024.

27 вересня 2024 року старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_14 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно даного повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 зазначається, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та день ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , увійшов в злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.09.2024, діючи за попередньою змовою групою осіб, вирішили вчинити викрадення та незаконне позбавлення волі громадянина Туреччини ОСОБА_10 .

З метою реалізації зазначеного вище злочинного плану ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 та двома невстановленими в ході досудового розслідування особами, 20.09.2024 близько 10 годин 00 хвилин приїхали на автомобілі темного кольору «Фольцваген Транспортер» за адресою м. Київ, пр. Берестейський, 11-Б неподалік ЖК «ManhattanCity» та почали очікувати раніше знайомого їм ОСОБА_10 , який перебував за місцем свого мешкання.

Приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_17 вийшов з місця свого проживання та направився по особистим справам, вийшовши з території ЖК «ManhattanCity».

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно раніше розподілених ролей, ОСОБА_12 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_7 спільно з невстановленими в ході досудового розслідування особами, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі до опору ОСОБА_10 , подолали волю останнього до опору та проти його волі примусили сісти до салону автомобіля «Фольцваген Транспортер», де відносно ОСОБА_10 застосували кайданки, наділи поліетиленовий пакет на голову, тим самим позбавили останнього можливості вільно дихати та пересуватись.

Після чого, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_7 та двома невстановленими особами почали рух автомобіля «Фольцваген Транспортер», районами міста Києва, заблокувавши зсередини двері автомобіля, тим самим позбавили волі ОСОБА_10 .

В подальшому у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 20.09.2024 ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_7 та двома невстановленими особами з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, використовуючи вищевказаний транспортний засіб «Фольцваген Транспортер», вивезли останнього до гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Перемога», що за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, де згідно раніше розробленого плану вже чекали ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 умисно, протиправно продовжували утримувати з метою вчинення вимагання.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні незаконного позбавлення волі та викраденні людини, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 увійшов в злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.09.2024 діючи за попередньою змовою групою осіб вирішили вчинити катування ОСОБА_10 .

ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_7 , маючи на меті корисливі мотиви, використовуючи транспортний засіб марки «Фольцваген Транспортер», вивезли ОСОБА_10 до гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Перемога», що за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, де умисно, протиправно продовжували утримувати останнього з метою вчинення катування та вимагання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на отримання грошових коштів від громадянина Туреччини ОСОБА_10 , перебуваючи спочатку в салоні вищевказаного автомобіля, а в подальшому перемістившись в приміщенні вищевказаного гаражу ОСОБА_12 увійшов в злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вчинили напад на ОСОБА_10 , використовуючи при цьому фізичну силу, та завдавши останньому фізичного болю, морального страждання з метою примушування вчинити дії, а саме передачу грошових коштів, що суперечить волі потерпілого, застосовуючи при цьому спеціальні засоби у вигляді кайданок.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюється у вчиненні катування, тобто умисному діянні, спрямованому на заподіяння сильного фізичного болю чи морального страждання, вчинене з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати інформацію, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та день ОСОБА_12 увійшов в злочинну змову з ОСОБА_18 та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.09.2024, вирішили вчинити розбій, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, з метою реалізації зазначеного вище злочинного плану ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 та двома невстановленими особами, 20.09.2024 близько 10 годин 00 хвилин приїхали на автомобілі темного кольору «Фольцваген Транспортер» за адресою м. Київ, пр. Берестейський, 11-Б неподалік ЖК «ManhattanCity» та почали очікувати раніше знайомого ОСОБА_10 , який перебував за місцем свого мешкання.

Приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_17 вийшов з місця свого проживання та направився по особистим справам, вийшовши за межі території ЖК «ManhattanCity».

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно розподілених ролей, ОСОБА_12 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_7 спільно з невстановленими особами, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі до опору ОСОБА_10 , подолали волю останнього до опору, проти його волі примусили його сісти до салону автомобіля «Фольцваген Транспортер», де відносно ОСОБА_10 застосували кайданки, наділи поліетиленовий пакет на голову, тим самим позбавили останнього можливості вільно дихати та пересуватись.

Після чого, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_7 та двома невстановленими особами почали рух автомобіля районами міста Києва, заблокувавши двері автомобіля, тим самим позбавили волі ОСОБА_10 .

В подальшому, знаходячись в салоні вищевказаного автомобіля, ОСОБА_12 почав наносити удари руками по обличчю та тілу ОСОБА_10 та, забравши його особисті речі, серед яких був мобільний телефон «Айфон 15 Про мах», за допомогою функції «Faceid» розблокував мобільний телефон, який належить потерпілому, та за допомогою мобільного додатку перерахував грошові кошти в сумі 2300 доларів США, що становило 95 322 грн. 35 коп. згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину, на інший криптогаманець.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у розбої, спрямованому на заволодіння майном, вчиненого організованою групою, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_7 вирішили вчинити вимагання, яке полягало у незаконній вимозі грошових коштів потерпілого ОСОБА_10 .

З метою реалізації зазначеного вище злочинного плану ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 та двома невстановленими особами, 20.09.2024 близько 10 годин 00 хвилин приїхали на автомобілі темного кольору «Фольцваген Транспортер» за адресою м. Київ, пр. Берестейський, 11-Б неподалік ЖК «ManhattanCity» та почали очікувати раніше знайомого ОСОБА_10 , який перебував за місцем свого мешкання.

Приблизно о 10 годині 10 хвилин ОСОБА_17 вийшов з місця свого проживання та направився по особистим справам, вийшовши з території ЖК «ManhattanCity».

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно розподілених ролей ОСОБА_12 почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_7 спільно з невстановленими особами, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, забезпечуючи демонстрацію чисельної переваги та подолання волі до опору ОСОБА_10 , подолавши волю останнього до опору, проти його волі примусили його сісти до салону автомобіля «Фольцваген Транспортер», де відносно ОСОБА_10 застосували кайданки, наділи поліетиленовий пакет на голову, тим самим позбавили останнього можливості вільно дихати та пересуватись.

В наступному, позбавивши волі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 та двома невстановленими особами, рухаючись у напрямку гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Перемога», що за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3,яким користуються ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , де по дорозі, переслідуючи свій злочинний умисел, наказали ОСОБА_19 надати їм грошові кошти в сумі 100 000 $, що становило на момент вчинення злочину, згідно курсу НБУ, 4 144 450 грн.

В подальшому ОСОБА_12 увійшов в злочинну змову разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Перемога», що за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3 продовжили вимагати грошові кошти в сумі 100 000 доларів США, що становило на момент вчинення злочину, згідно курсу НБУ, 4 144 450 грн.

В цей час ОСОБА_12 продовжував наносити тілесні ушкодження по різним частинам тіла ОСОБА_17 та словесно погрожував розправою за участю ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 при цьому продовжуючи висловлювати вимогу щодо передачу грошових коштів в сумі 100 000 доларів США останнім, що становило на момент вчинення злочину, згідно курсу НБУ 4 144 450 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні вимагання, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи у порушення п. 8.8 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII від 17.06.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998, придбав самозарядний пістолет Макарова (ПМ) калібру 9х18 мм, що належить до бойового самозарядного пістолету, які почав зберігати без передбаченого законом дозволу.

В подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, почав зберігати при собі самозарядний пістолет Макарова (ПМ) калібру 9х18 мм, що належить до короткоствольної нарізної вогнепальної без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу ОСОБА_7 , утримуючи самозарядний пістолет Макарова (ПМ) калібру 9х18 мм, що належить до короткоствольної нарізної вогнепальної, направився за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, чим вчинив кримінальне правопорушення, яке виразилось у незаконному носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Надалі, 22 вересня 2024 року старшим слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час проведення обшуку в період часу з 00 год. 48 хв. по 01 год. 56 хв. в багажнику автомобіля «Wolkswagen amarok» за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3 в присутності двох понятих, виявлено та вилучено з чорної сумки : бойовий самозарядний пістолет системи Макарова (ПМ), калібру 9х18 мм, № НОМЕР_2 , що виготовлений промисловим способом та належить до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння, придбання, зберігання, вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

06.12.2024 року захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на повідомлення старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 27.09.2024 року, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 31 січня 2024 року.

Скаргу обґрунтовувала тим, що 27 вересня 2024 року в рамках вказаного кримінального провадження, старшим слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 за місцем перебування, а саме в ДУ «Київський слідчий ізолятор» за участі захисника ОСОБА_20 , ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри. Вказаний процесуальний документ підлягає скасуванню, враховуючи наступне.

Відомості до ЄРДР внесено вже після затримання ОСОБА_7 , яке відбулось з грубим порушенням правової процедури, зокрема залучено співробітників Служби безпеки України Департамент захисту національної державності Головне управління з протидії системним загрозам управлінню державою 3 управління відбулось на підставі наявного в кримінальному провадженні доручення від начальника3 управління полковника ОСОБА_9 без його підпису. Затримання відбувалось за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва, таким чином, всупереч статті 218 КПК України була порушена територіальна підслідність.

Надалі, після затримання ОСОБА_11 відкрито ряд кримінальних проваджень за статтями особливої частини кримінального кодексу, а саме: ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 187 КК України, які в подальшому були об`єднані в одне провадження, як наслідок збирались докази з порушенням норм кримінального процесуального кодексу.

22.09.2024 ОСОБА_21 вручено повідомлення про підозру, а вже 27.09.2024 підозрюваний отримав повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Відповідно до змісту повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 інкримінують вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Позиція органу досудового розслідування відносно інкримінованих кримінальних правопорушень підозрюваному передбачених, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, не підтверджується жодним доказом.

Враховуючи підстави затримання та правоохоронні органи, які здійснюють досудове розслідування, тобто, подальші слідчі дії в тому числі прийняття будь-яких заяв про злочин від потерпілого ОСОБА_10 є слідчими діями,вчиненими без дотримання принципу законності, а зібрані докази визнані неналежними та не допустимими.

Разом з цим, на момент вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, даний процесуальний документ ґрунтується по-перше, на припущеннях органу досудового розслідування, по - друге, на документах, які спотворюють обставини.

До таких процесуальних документів, варто віднести протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію, показання потерпілого ОСОБА_10 та надана ним довідка з КНП «КМКЛ ШМД» № 7600 від 22.09.2024 про наявність тілесних ушкоджень.

Зауважувала, що даний документ не містить часу його складання, детальний опис подій та в цілому, викладені обставини абстрактні, тобто не деталізовані.

Звертала увагу на пункт 3 Протоколу, дестоїть наступне запитання: «Чи застосувалось фізичне насильство або погрози його застосування, у чому конкретно проявлялося, які предмети (ніж, пістолет, газовий балончик, палиця, тощо) використовувались під час нападу; якщо було вимагання майна чи права на нього або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою застосування насильства, заподіяння тілесних ушкоджень, пошкодження майна тощо, в чому конкретно проявлялись такі дії», відповідь - «ТАК» без конкретного опису та зазначення обставин, що дозволило в подальшому, викласти в повідомленні про підозру припущення правоохоронних органах.

В пункті 6 Протоколу, на запитання: «Чи бачив (ла) особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, чи може її впізнати, за якими прикметами?» - відповідь знову «ТАК» без уточнення, як і пункт 7 «Чи підозрює когось у вчиненні кримінального правопорушення (якщо так то зазначити, з якої причини, а також відомості про цю особу)» - відповідь «ТАК» знову таки без деталізації.

Тобто, з огляду на таке заповнення Протоколу наявні два варіанти, або ОСОБА_17 не розумів зміст процесуальний документ та йому не були роз`ясненні наслідки статті 383 КК України «Завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину» або відносно потерпілого не вчинялось будь-яких кримінальних правопорушень.

10.01.2020 року до потерпілого ОСОБА_10 в м. Суми, де він проживав разом із своєю сім`єю, складались адміністративні матеріали, які розглядались в суді, та відповідно до судового рішення по справі № 591/800/20 від 14.02.2020 року зазначалось: «Матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_22 , будучи громадянином Туреччини, розуміє в достатній мірі українську мову, що йому зрозуміла суть та обставини, що зазначені в протоколі та інших документах, долучених до такого протоколу та що він не потребує послуг перекладача».

Тому позиція сторони захисту щодо наявних у потерпілого ОСОБА_10 труднощів з українською мовою підтверджується, адже навіть в протоколі допиту потерпілого наявні помилки в написанні його імені (ОСОБА_10 замість ОСОБА_10), які він не виправив.

Наявність у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкодження, на думку слідства, підтверджується довідкою № 7600 з КНП «КМКЛ ШМД» про те, що його з 05:20-05:40 було наче б то оглянуто лікарями та надані рекомендації відносно лікування.

Але стороною захисту отримана відповідь на адвокатський запит № 990 від 01.11.2024 року, відповідно до якої потерпілий не звертався до КНП «КМКЛ ШМД» за медичною допомогою, таким чином спростовуючи позицію органу досудового розслідування, що потерпілий отримав тілесні ушкодження. Однак, дає підстави вважати, що потерпілий не орієнтується в законодавстві України та не розуміє кримінальної відповідальності за статтею 358 Кримінального кодексу України.

З огляду на здобуті стороною захисту докази вбачається, що позиція органу досудового розслідування відносно інкримінованих кримінальних правопорушень підозрюваному передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України, не підтверджується жодним доказом.

Вказані речі знайдені під час обшуку автомобіля Volkswagen Amarok д.н.з НОМЕР_3 (VIN: НОМЕР_4 ) в зрізаній особистій сумці підозрюваного. При цьому, для встановлення всіх обставин подій, таких як перевірки віднайдених предметів на відбитки пальців та встановити чи взагалі підозрюваний перебував в автомобілі Volkswagen Amarok д.н.з НОМЕР_3 самостійно орган досудового розслідування не зміг.

При зверненні стороною захисту із клопотаннями про проведення слідчих дій, а саме призначити та провести дактилоскопічні експертизи, було відмовлено, але обидві постанови про відмову в задоволенні клопотань від 22.11.2024 року наразі оскаржуються, в порядку статті 303 Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри викладені виключно припущення органу досудового розслідування, як наслідок у слідства відсутні докази вчинення Підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім цього, в змісті процесуального документу, постійно зазначається про двох невстановлених досудовим розслідуванням осіб, в той же час на думку старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 , автомобіль Volkswagen Amarok д.н.з НОМЕР_3 (VIN: НОМЕР_4 ) також належить ОСОБА_21 та начеб то він ним безпосередньо користувався.

Для повного та всебічного здійснення досудового розслідування стороною захисту подавалось клопотання про проведення слідчих дій, а саме призначення та проведення дактилоскопічної експертизи керма, панелі приборів автомобіля Volkswagen Amarok д.н.з. НОМЕР_3 та тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб.

Але була отримана постанова про відмову в задоволенні клопотання, яка наразі в порядку статті 303 Кримінального процесуального кодексу України оскаржується, як вже зазначалось вище. Таким чином, знову ж таки позиція органу досудового розслідування стосовно того, що ОСОБА_23 , який за показаннями потерпілого був в автомобілі Volkswagen Amarok, д.н.з НОМЕР_3 , спростовується не бажанням слідчого встановлювати всі обставини подій. Як наслідок, з`являються сумніви відносно того, що підозрюваний взагалі має відношення до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Матеріали кримінального провадження № 0000007 від 31.01.2024 року взагалі не містять жодних доказів, які свідчили про причетність ОСОБА_11 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 ч. 1 ст. 309 КК України.

Разом з цим, в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри зазначається кваліфікація ч. 1 ст. 309 КК України, однак зміст процесуального документу взагалі не містить належного обґрунтування щодо дати часу і місця вчинення ОСОБА_24 інкримінованого кримінального правопорушення. Тобто, кваліфікація присутня, а чим вона обґрунтовується невідомо.

Отже, враховуючи викладене вище, зміст процесуального документу, вбачається що підозрюваному інкримінуються кримінальні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України,які ґрунтуються виключно на припущеннях органу досудового розслідування та зібраних доказах з грубим порушенням норм кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи викладені обставини, у скарзі адвокат ОСОБА_6 просила суд скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручене 27 вересня 2024 року, в рамках кримінального провадження № 0000007 від 31.01.2024 року, яким йому інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 рокувідмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 31 січня 2024 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК, та здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому КПК України, вручено повідомлення про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 27.09.2024 року, у кримінальному провадженні за № 0000007 від 31 січня 2024 року, за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, тобто повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується сукупністю фактичних даних, які містяться в наданих матеріалах кримінального провадження.

Також слідчим суддею обґрунтовано зауважено про те, що у скарзі захисника ОСОБА_6 не вказано на конкретні порушення вимог ст. 277, 278 КПК України, а в загальному оцінюючи зібрані стороною обвинувачення докази, сторона захисту вважає їх неналежними, недопустимими та недостатніми для того, щоб стверджувати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, у поданій скарзі, сторона захисту, як підставу для задоволення її вимог зазначає про лише про відсутність достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та те, що змінена підозра ґрунтується на припущеннях.

Колегія суддів, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, погоджується з висновком слідчого судді про те, що посилання захисника на те, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 276, 277 КПК України, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження.

З врахуванням наявних матеріалів провадження, слідчим суддею вірно зазначено про те, що у даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких є достатньою для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, та відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Питання про належність та допустимість доказів щодо причетності підозрюваного повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів має визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Необгрунтованими є і доводи захисника про невідповідність повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за формою вимогам ст. 277 КПК України, оскільки ці доводи спростовуються змістом повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , яке містить у собі всі необхідні, передбачені даною процесуальною нормою відомості та інформацію.

Усі інші доводи сторони захисту у скарзі на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 фактично стосуються питань доведеності винуватості та оцінки доказів, однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 .

Так, перевірка повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 від 27.09.2024 року, які б слугували підставою для її скасування.

Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Зважаючи на те, що колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4