Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 692/202/23
номер провадження 1-кп/695/125/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області колегіально судом у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0001127 від 06.12.2022 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:

у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0001127 від 06.12.2022 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання такого запобіжного заходу не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечували з приводу задоволення заявленого клопотання.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи є заява, в якій просив судовий розгляд проводити без його участі.

Заслухавши обвинуваченого, захисника та прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження у межах заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/97 від 26 липня 2001 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу оцінено в сукупності такі обставини:

1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення - факти та інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного вище кримінального правопорушення, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення;

2) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини: ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як особливо тяжкий злочин, санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років;

3) вік та стан здоров`я обвинуваченого: обвинувачений є особою похилого віку, не є особою з інвалідністю;

4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого: обвинувачений має зареєстроване місце проживання, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має;

5) обвинуваченому за даним кримінальним провадження інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не обирався.

На думку суду, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу може переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Судом не встановлено стримуючі фактори, які свідчать, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судове засідання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно не працює, тому він з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 є особливо тяжким та згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України має високий ступінь суспільної небезпеки, та його наслідки є невиправними.

Враховуючи наведене вище, а також відсутність у обвинуваченого доказів існування міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, постійного місця роботи та легального доходу, можливість переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якого не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України та не визначає розмір застави на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене та перебуває на стадії судового розгляду, дослідження доказів не закінчено, строк тримання під вартою закінчується 25.04.2025, частина ризиків, які були встановлені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують на даний час існувати, тому необхідно продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів до 20.06.2025.

Копію ухвали для виконання направити Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3