Справа № 282/1508/24
Провадження № 1-кп/282/72/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2025

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000109 від 08.10.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с.Малий Браталів, Любарського району, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 01 жовтня 2024 року, близько 11 години, перебуваючи на АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, в ході якої у нього виник раптовий умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останньому.

В цей же час, день, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_4 реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно долонею правої руки наніс ОСОБА_5 два удари в область обличчя з ліва. Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій навколо очній ділянці та лівій скроневій ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

При розгляді справи в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю та дав суду відповідні пояснення по справі, повністю підтвердивши вказані вище обставини. Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що претензій майнового і морального характеру до обвинуваченого не має, фактичні обставини по справі не оспорював.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду, зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до ст.65 КК України, п.1 Постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вчинене кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (проступку).

Судом враховуються фактичні обставини та характер злочинних діянь, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, у вчиненому щиро розкаявся, а також дані про особу обвинуваченого, який одружений, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, раніше не судимий.

Враховуючи особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді штрафу.

Матеріальна шкода даним кримінальним правопорушенням потерпілому не завдана.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілими не заявлено.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Запобіжний захід відносне ОСОБА_4 не обирався.

Арешт на майно не накладався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374, 381-382, 394 КПК України,суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1