Номер провадження:1-кп/521/325/25
07 січня 2025 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
обвинученого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси Одеської області, громадянина України, без інвалідності, зі слів перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах (цивільному шлюбі), неповнолітніх (непрацездатних) осіб на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 360 КК України, суд
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2024 року було надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також оголошено розшук обвинуваченого, а судове провадження зупинено до його розшуку.
06.01.2025 року ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 18.12.2024 року, що підтверджується протоколом затримання, який надійшов на електронну пошту суду.
В судовому засіданні прокурор, який звертався із клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 (одночасно із клопотанням про надання дозволу на затримання обвинуваченого), посилаючись на процесуальну поведінку обвинуваченого, відсутність у останнього документального підтвердження про поважність пропуску судових засідань, те, шо ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними, а також неможливість забезпечити належну процесуальну поведінку іншими більш м`якими запобіжними заходами, просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважала можливим застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання заявленим ризикам. Посилаючись на вказане, а також на те, що ОСОБА_5 має можливість мешкати за адресою проживання цивільної дружини, просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Дослідивши клопотання, обвинувальні акти та додані матеріали, вислухавши думку сторін, суд приходить до такого висновку виходячи з наступного.
Положеннями КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого (ст. 331 КПК України). При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
Як вбачається з обвинувальних актів, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 360 КК України.
У КПК України не зазначено, що розуміється під терміном «обґрунтована підозра» та за таких обставин, суд вважає за необхідне звернутися до практики Європейського суду з прав людини, так як, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, дослідивши зміст обвинувальних актів та документів, що додаються, проаналізувавши обставини кримінальних правопорушень, вчинення яких інкримінується обвинуваченого, не вирішуючи питання про доведеність його вини та правильність кваліфікації, суд вважає, що обґрунтованість позиції сторони обвинувачення безумовно можливо перевірити лише під час судового розгляду, разом з тим, суд вважає, що відомості, які повідомлені прокурором під час судового засідання, є достатніми у даній стадії процесу, для висновку про те, що раціональні підстави для розумної підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень об`єктивно існують.
При вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд також враховує:
- тяжкість покарання, що може загрожувати особі у разі визнання його винуватим (зокрема покарання у вигляді позбавлення волі), вік особи (28 років) та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання, що унеможливлюють застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надано), соціальні зв`язки (громадянин України, офіційно неодружений (зі слів нібито перебуває у фактичних шлюбних відносинах), дітей не має, постійного місця проживання не має), майновий стан (до затримання офіційно працевлаштованим не був), дані, що характеризують особу (наявність непогашених судимостей за кримінальні правопорушення проти власності, ухилення від суду протягом тривалого часу та перебування у розшуку у даному провадженні).
Під час розгляду клопотання суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме доведено, що обвинувачений може вдатись до спроб знову переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчините нове (інше) кримінальне правопорушення.
Під час розгляду клопотання стороною захисту не надано жодних відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, або відомостей щодо міцних соціальних зав`язків у ОСОБА_5 чи іншого комплексу обставин, які би переважили над встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання, що жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків.
Суд вважає, що тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Таким чином, прокурором доведено, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим, разом з тим клопотання прокурора не містить у своєму змісті обґрунтування неможливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі внесення ним застави, тому суд вважає, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави із покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України має бути визначений з урахуванням характеру інкримінованих кримінальних правопорушень, завданої шкоди та майнового стану останнього.
Отже, суд вважає, що у даному випадку слід визначити заставу у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки визначення застави саме в такому розмірі буде пропорційно помірною для обвинуваченого та може гарантувати належну процесуальну поведінку останнього та виконання ним покладених на нього обов`язків у разі його звільнення під заставу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177, 182, 183, 194, 199, 331, 372 КПК України, суд
Клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 360 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 25 (двадцяти п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 75 700 (сімдесят п`ять тисяч сімсот) гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області.
У разі внесення застави, покласти строком на 2 (два) місяці на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи:
- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.
- здати на зберігання до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Строк дії ухвали суду про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту фактичного затримання, тобто з 06.01.2025 року та діє до 05.03.2025 року включно.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копії ухвали направити співробітникам Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» для виконання та вручити обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1