Провадження № 1-кп/761/2118/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 120 211 000 000 000 08 щодо обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сковородівка Урицького району Орловської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону №1689-VII від 07.10.2014), ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1 ст.111 КК України (в редакції Закону №1689-VII від 07.10.2014), ч.1 ст.263 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою посилаючись на наявність ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора та продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, вважаючи клопотання прокурора не обґрунтованим та відсутність ризиків на які прокурор посилається у своєму клопотанні, а належну процесуальну поведінку обвинуваченого у змозі забезпечити інший більш м`який запобіжний захід, у зв`язку з чим просив змінити щодо обвинуваченого запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, крім того під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 скаржився на негативний стан свого здоров`я, зокрема на нестерпний біль пов`язаний із захворюванням зубів, що потребує належного стоматологічного лікування. При цьому наголошував, що працівниками медичної частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» не надається йому відповідна медична допомога та не забезпечується відповідне лікування.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши наявні матеріали судової справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, враховуючи, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення є такими, що відноситься до тяжких та особливо тяжких злочинів, міри покарання у виді позбавлення волі, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості, та усвідомлення ним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , судвраховує дані про його особу, який одружений, є раніше не судимою особою, при цьому обвинувачується у вчиненні злочинів один з яких відноситься до особливо тяжких, за який передбачено покарання на строк до п`ятнадцяти років, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

Судом також береться до уваги, що згідно з практикою ЄСПЛ суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а у рішенні по справі «W проти Швейцарії» зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

При цьому судом береться до уваги, що у кримінальному провадженні не допитані свідки, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання такого ризику як незаконний вплив на свідків, з огляду на те, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що ризики визначені ст.177 КПК України, на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченим раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити раніше застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Крім того, статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює обов`язок держави гарантувати, з урахуванням практичних вимог режиму позбавлення волі, належний захист стану здоров`я та добробуту осіб, яких позбавлено волі, серед іншого, шляхом забезпечення їх необхідною медичною допомогою.

Аналогічної позиції у своїх рішеннях дотримується і Європейський суд з прав людини (справи «Пєтухов проти України», «Ухань проти України» та «Віслогузов проти України»), відповідно до якої державний орган повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.

Положення ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення» зобов`язує адміністрацію місць попереднього ув`язнення, серед іншого, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

За таких обставин, враховуючи те, що обов`язок по збереженню здоров`я особи, яка перебуває під вартою в умовах слідчого ізолятора, покладається на керівника такої установи, який зобов`язаний забезпечити належне здійснення лікувально-профілактичних заходів, суд вважає за необхідне зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та керівника ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» негайно забезпечити додержання прав, особи яка утримується під вартою ОСОБА_5 на охорону здоров`я та на отримання необхідного медичного лікування, шляхом надання невідкладної медичної допомоги щодо лікування зубів, та за необхідністю з можливістю доставки останнього до спеціалізованого медичного закладу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 323,140, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.02.2025.

Зобов`язати начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та керівника ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» негайно забезпечити додержання прав, особи яка утримується під вартою ОСОБА_5 на охорону здоров`я та на отримання необхідного медичного лікування, шляхом надання невідкладної медичної допомоги щодо лікування зубів, та за необхідністю з можливістю доставки останнього до спеціалізованого медичного закладу та провести планове обстеження щитовидної залози.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Повний текст ухвали проголошений 20.12.2024 о 15 год. 45 хв.

Суддя: