Справа № 643/3984/25
Провадження № 1-кс/643/1333/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000565 від 02.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою без визначення розміру застави та звернення в дохід держави застави відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, військовослужбовця, командира 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «лейтенант», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

встановив:

ОСОБА_5 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин. Встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 31.03.2022 №81 лейтенант ОСОБА_5 зараховано до списків частини та призначено на посаду офіцера резерву резервної роти, наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 25.04.2022 № 17-РС присвоєно військове звання лейтенант, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.01.2023 № 3 призначено на посаду командира 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Однак, лейтенант ОСОБА_5 під час проходження військової служби, перебуваючи на посаді командира 2 механізованого взводу 1 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , 23.02.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилився від проходження військової служби та провів час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, лейтенант ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу командирів, 23.02.2023 не з`явився вчасно з лікувального закладу до місця тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 в районі АДРЕСА_3 період з 23.02.2023 по 25.01.2025 перебував за межами частини, знаходячись постійно за місцем свого мешкання, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, лейтенант ОСОБА_5 в період з 23.02.2023 по 25.01.2025 в умовах воєнного стану, незаконно постійно перебував поза межами військової частини НОМЕР_2 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на території військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_5 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами території військової частини України в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, до 25.01.2025 - до моменту встановлення його місцезнаходження працівниками Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області під час проведення обшуку за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_2 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2025

Таким чином, лейтенант ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

25.01.2025 о 08:50 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 25.01.2025 ОСОБА_5 належним чином було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який законом передбачено покарання від п`яти до десяти років позбавлення волі.

27.01.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» з правом внесення застави в розмірі 121120 гривень. При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 підлягав звільненню з під варти з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; прибувати до особи, визначеної командуванням військової частини в якій підозрюваний проходить службу.

28.01.2025 ОСОБА_5 був звільнений з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку із сплатою застави та останньому під підпис уповноваженою службовою особою місця попереднього ув`язнення були роз`яснені покладені на нього обов`язки, передбачені ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.01.2025 та вимоги, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; прибувати до визначеної командуванням військової частини уповноваженої особи з періодичністю, встановленою цією особою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання; здати на зберігання до ТУ ДМС України в Х/о закордонний паспорт громадянина України, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд до України; утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

На даний час органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 не виконує покладені на нього обов`язки ухвалою слідчого судді від 27.01.2025 та вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню шляхом переховування від органу досудового розслідування.

Так, після звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з ДУ «Харківський слідчий ізолятор», останньому 14.02.2025 під підпис було вручено направлення на медичний огляд військово лікарською комісією до в/ч НОМЕР_3 , проте, станом на момент звернення з даним клопотанням ОСОБА_5 до в/ч НОМЕР_3 не прибув, та проходження військово лікарської комісії не розпочав.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 тричі не з`явився до слідчого за викликами 04.03.2025, 07.03.2025, 10.03.2025, за направленими останньому повістками про виклик, у спосіб, передбачений ст. 135 КПК України, про причини неявки не повідомив.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 , незважаючи на обрання запобіжного заходу у вигляді застави та ознайомлення з покладеними на нього процесуальними обов`язками, передбаченими ст.194 КПК України, одним з яких є прибуття за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, тобто фактично не виконує покладені на нього обов`язки ухвалою слідчого судді, порушуючи умови обраного запобіжного заходу, що свідчить про те, що обраний запобіжний захід у вигляді застави не може забезпечити уникнення ризиків, наявність яких й стало причиною обрання запобіжного заходу, та жоден з більш м`яких запобіжних заходів окрім тримання під вартою, не може забезпечити їх уникнення та мінімізацію.

Слідчий, посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вважає, що обраний запобіжний захід неефективний, оскільки підозрюваний нехтує вимогами діючого запобіжного заходу, у зв`язку з чим слідчий просить про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою без визначення розміру застави та звернення застави в дохід держави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задоволити з підстав, у ньому наведених. У порядку долучення просив приєднати до матеріалів клопотання низку процесуальних документів.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив у зв`язку з його необґрунтованістю. Просив слідчого суддю врахувати, що його підзахисний не переховується від органів досудового розслідування, проживає постійно за адресою свого фактичного проживання. На даний час підозрюваний проходить військово-лікарську комісію, в ході проходження якої був скерований на стаціонарне лікування у зв`язку з проблемами з опорно-рухомим апаратом, оскільки таке лікування не було завершено в свій час, що підтверджується наявним у матеріалах клопотання протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.08.2023 та протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.08.2023. У зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні ОСОБА_5 не зміг отримати на пошті скеровані на його адресу повістки. На відомий органам досудового розслідування номер мобільного телефону ОСОБА_5 жодного дзвінка не отримував. Водночас на номер його телефону у застосунку «Вацап» скеровувалися тотожні повістки, надіслані засобами поштового зв`язку. Прокурор у судовому засіданні даний факт не заперечував.

Підозрюваний у судовому засіданні позицію свого захисту підтримав.

Заслухавши прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У ході розгляду клопотання встановлено, що 25.01.2025 о 08:50 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. 25.01.2025 ОСОБА_5 належним чином було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

27.01.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» з правом внесення застави в розмірі 121120 гривень. При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 підлягав звільненню з-під варти з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; прибувати до особи, визначеної командуванням військової частини в якій підозрюваний проходить службу.

28.01.2025 ОСОБА_5 був звільнений з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку із сплатою застави та останньому під підпис уповноваженою службовою особою місця попереднього ув`язнення були роз`яснені покладені на нього обов`язки, передбачені ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.01.2025 та вимоги, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; 2) прибувати до визначеної командуванням військової частини уповноваженої особи з періодичністю, встановленою цією особою; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання; 4) здати на зберігання до ТУ ДМС України в Х/о закордонний паспорт громадянина України, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд до України; 5) утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

За твердженнями органу досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_5 тричі не з`явився до слідчого за викликами 04.03.2025, 07.03.2025, 10.03.2025, за направленими останньому повістками про виклик для допиту в якості підозрюваного, у спосіб, передбачений ст. 135 КПК України, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" (заява № 12369/86) від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу, а саме: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

З наявної у матеріалах вимоги, сформованої 24.01.2025 за відомостями в ІАС ДІ МВС, підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий. Слідчому судді не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно зі ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно частин 8, 9 та 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Згідно ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність зміни запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

В рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96) від 10.09.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У наданих слідчому судді матеріалах клопотання не міститься доказів, які б підтверджували обґрунтованість заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Підозрюваний не змінював місця фактичного проживання за адресою, на яку йому скеровувалися повістки про виклик до органів досудового розслідування для допиту в якості підозрюваного, який до того ж уже був проведений 25.01.2025, про що в матеріалах клопотання міститься відповідний протокол, у якому зафіксовано номер мобільного телефону підозрюваного, на який через застосунок «Вацап» скеровувалися вже згаданіповістки.

Слідчий суддя критично оцінює посилання прокурора на п. 6.1. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену Наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 зі змінами і доповненнями, яким врегламентовано, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням. Мета такого направлення згідно п.1.1. Загальних положень ІІ Розділу Положення полягає у визначенні придатності: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю; військовослужбовців, призовників, військовозобов`язаних та резервістів до служби в Десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення; кандидатів на навчання у ВВНЗ, ліцеїстів; кандидатів до військової служби за контрактом; кандидатів до участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - МО) та у складі національного персоналу; військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ) та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; військовослужбовців до служби у спеціальних спорудах; а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби у тривалому лікуванні.

Таким чином, логічність посилання прокурора на наведене вище Положення в якості обґрунтування виду процесуальної дії органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження не встановлена в ході його пояснення під час судового засідання.

Крім того процесуальна форма рішення органів досудового розслідування передбачена нормою ч. 3 ст. 110 КПК України, відповідно до якої рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Тобто кримінально-процесуальним законом не кореспондовано право органу досудового розслідування виносити такий документ як направлення на медичний огляд.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що обставин для зміни запобіжного заходу немає, оскільки доказів, які б свідчили про умисне переховування підозрюваного від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності слідчому судді до матеріалів клопотання не надано. Заявлені слідчим обставини в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною підставою для зміни йому запобіжного заходу із застави на тримання під вартою без визначення розміру застави та звернення в дохід держави застави.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що аргументи клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу не обґрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами, дисонують, окрім із спеціальними нормами кримінально-процесуального закону, із загальними засадами кримінального провадження, а відтак з метою виконання завдань кримінального провадження та застосування до особи належної правової процедури, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 176, 177, 182, 183, 193-194, 196-198, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000565 від 02.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою без визначення розміру застави та звернення в дохід держави застави відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 21.03.2025 о 12:45.

Слідчий суддя ОСОБА_1