Номер провадження: 11-сс/813/345/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2024, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2024, скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишено без задоволення.

Рішення мотивоване тим, що 21.11.2024 року до Київської окружної прокуратури м. Одеси було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 368-2, ч. 1 ст. 368-5, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374 КК України суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 .. Заяву про вчинення кримінальних правопорушень отримано уповноваженою особою Київської окружної прокуратури м. Одеси, проте, станом на момент звернення до суду із даною скаргою будь-якої інформації про результати розгляду заяви та внесення відомостей до ЄРДР відсутні. Слідчим суддею встановлено, що з 21.11.2024 Київська окружна прокуратура м. Одеси вже не є розпорядником заяви ОСОБА_6 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що відповідно до ст. 214 КПК України уповноважена особа Київської окружної прокуратури м. Одеси не внесла відомості про вчинення кримінальних правопорушеньдо ЄРДР, оскільки на його думку були наявні всі підстави після отримання заяви про вчинення злочину.

Просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати прокурора внести відомості до ЄРДР.

Ухвалою судді-доповідача від 11.02.2025 року розглянуто клопотання заявника ОСОБА_6 про забезпечення його особистої участі в залі судових засідань під час розгляду його апеляційної скарги наухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 27.12.2024, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишено без задоволення, та визнано доцільним провести апеляційний розгляд в режимі відеоконференції за участю заявника, оскільки відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 336 КПК, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі необхідності забезпечення безпеки осіб; введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Частиною 2 статті 336 КПК передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення.

Отже, ч. 2 ст.336 КПК регламентовано, що саме суду надається дискреційне право під час ухвалення рішення про здійснення судового провадження дистанційно, вирішувати питання про форму судового засідання. Суд може використати своє дискреційне право та вирішити питання про форму судового засідання, адже у ч. 2 ст. 336 КПК, крім іншого зазначено, що суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває особа, яка знаходиться під вартою, якщо вона проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Таким чином, приписи ст. 336 КПК передбачають можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції в умовах воєнного стану навіть у разі заперечення особи, яка знаходиться під вартою, проти цього, та таке питання, згідно з приписами частини 2 цієї статті, суд вирішує ухвалою з наведенням обґрунтувань та мотивів, зокрема щодо обставин, які заважають безпосередній участі обвинуваченого в судовому засіданні в залі суду.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі Указу Президента України №640/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє на даний час.

Отже, приймаючи до уваги, що на території України введено воєнний стан, встановлена доцільність проведення судового засідання призначеного 12.02.2025 о 10:00 годині в режимі відеоконференції, що не суперечить приписам ст. 336 КПК.

Вказана ухвала була направлена на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» 11.02.2025.

12.02.2025 року перед початком судового засідання за повідомленням службових осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 вибув на судове засідання до Київського районного суду м. Одеси та будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання із заявами та клопотаннями про відкладення судового розгляду на адресу апеляційного суду не звертався.

Крім того, апеляційним судом був направлений лист від 07.02.2025 до Малиновської окружної прокуратури для забезпечення участі прокурора у розгляді скарги ОСОБА_6 , проте прокурор у судове засідання апеляційного суду, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, не з`явився, із заявами та клопотаннями про відкладення апеляційного розгляду не звертався.

Зважаючи на наведені вище обставини, враховуючи скорочений термін розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді щодо бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, апеляційний суд на підставі вимог ч. 4 ст. 405, ч. 2 ст. 422 КПК України, вважає за можливим провести апеляційний розгляд без участі сторін та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювати.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У рішенні від 21 листопада 2019 року у справі «Мельник проти України» (CASEOFMSLNYKv.UKRAINE) (заява № 72286/01) Європейський Суд з прав людини наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженім, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених, у тому числі, суддею здійснюють Детективи Національного антикорупційного бюро України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 21.11.2024 року звернувся до Київської окружної прокуратури м. Одеси із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 368-2, ч. 1 ст. 368-5, ч.3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 374 КК України суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 . Заяву про вчинення кримінальних правопорушень отримано уповноваженою особою Київської окружної прокуратури м. Одеси.

Як встановлено з 21 листопада 2024 року, Київська окружна прокуратура м. Одеси вже не є розпорядником заяви ОСОБА_6 , зареєстрованою 11.21.2024 року за №24, у зв`язку із перенаправленням цієї заяви з Київської окружної прокуратури м. Одеси до Управління Служби безпеки України в Одеській області за супровідним листом №8409ВИХ-24 від 21.11.2024. В свою чергу Управлінням Служби безпеки України в Одеській області вищевказану заяву ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 18.11.2024 направило до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві для розгляду і прийняття рішення, що підтверджено письмовим повідомленням від 29.11.24 №65/96/7709 (можливе допущення неточностей у вихідному номері у зв`язку із нерозбірливим почерком прим. слідчого судді) за підписом Т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_8 . Отже, фактичне вибуття цієї заяви з Київської окружної прокуратури м. Одеси позбавляє покладення обов`язку щодо її фактичного розгляду посадовими особами цього органу. Таким же чином з Київської окружної прокуратури м. Одеси до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві були надіслані й звернення ОСОБА_6 , зареєстровані 18.12.2024 за №№9502-24вх, 9503-24вх, 9504-24вх, 9505-24вх, 9506-24вх, 9507-24вх, 9510-24вх щодо можливого скоєння кримінального правопорушення, для розгляду в межах компетенції, прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України, що підтверджено листом від 19.12.2024 №9100ВИХ-24 за підписом заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 .

Враховуючи наведені обставини апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про залишення скарги ОСОБА_6 без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2024, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не підлягає задоволенню, оскільки вказана ухвала є законною та обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись статтями 214, 303-309, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддіКиївського районного суду м. Одеси від 27.12.2024, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо невнесення відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4