Центральний районний суд м. Миколаєва
___________________________________________________________________________
Справа № 490/8401/24
В И Р О К

Іменем України

20 грудня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001143 від 04.09.2024р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привільне, Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: -15.04.2021р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 185 КК України до арешту строком на 2 місяці; -23.06.2021р. Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до обмеження волі строком на 4 роки 1 місяця; -Указом Президента України «Про помилування» від 04.03.2022 № 106/22 звільнений від подальшого відбуття покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

03.09.2024р. близько о 15 год. 17 хв., ОСОБА_3 перебував на перетині вулиця 6 Слобідська та проспект Центральний, а саме неподалік будинку № 38, по вулиці 6-та Слобідська в м. Миколаєві.

В цей час, ОСОБА_3 помітив потерпілого ОСОБА_6 , який рухався по вулиці 6-та Слобідська, в напрямку вулиці Купорна в м. Миколаєві і в правій руці тримав мобільний телефон «РОСО» модель М5, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар», та у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.

ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх караність, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, та бажаючи їх настання, керуючись корисливим умислом, з метою незаконного власного збагачення, діючи в умовах воєнного стану, почав рухатись за потерпілим ОСОБА_6 .

Перебуваючи неподалік будинку № 4 по вулиці 6-та Слобідська, у м. Миколаєві, ОСОБА_3 обійшов потерпілого з правої сторони та умисно з корисних спонукань, повторно, вирвав з рук останнього мобільний телефон марки «РОСО» модель М5, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 833 грн. 33 коп., з стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Київстар», який не представляє матеріальної цінності.

Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи при собі мобільний телефон, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2 833 грн. 33 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, винним себе визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин справи підтвердив факт вчинення ним вказаного злочину. Так, обвинувачений зазначив, що на початку вересня 2024 року призлизно о 15:00 родині перебував в районі перетину вулиці 6 Слобідська та проспекту Центральний. В цей час він побачив хлопця в руках якого був мобільний телефон. Він підійшов до хлопця, штовшнув його та вирвав з рук мобільний телефон. В результаті цих дій мобільний телефон впав на землю, він підняв його та побіг з місця вчинення кримінального правопорушення. Викрадений телефон він здав до ломбарду, а отримані кошти витратив на власні нужди. У вчиненому щіро каявся, просив строго його не карати та запевняв що зробив відповідні висновки і дуже жалкує про вчинене.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

На підставі ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшують покарання суд визнє повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочина.

На підставі ст. 67 КК України, обставин що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий за корисливі злочини, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, не одноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, пом`якшувальні та обтяжуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, суд, приймає до уваги положення ст. 65 КК України, про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових злочинів, суд дійшов висновку за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах передбачених, санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, яке він повинен відбувати реально.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи № СЕ-19/115-24/16645-ТВ, розмір витрат склав 3029, 12 грн.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.09.2024р. до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 04.09.2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.10.2024 року до набрання вироком законної сили - залишити тримання під вартою.

Речові докази по справі: мобільний телефон «РОСО» модель М5, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_7 , вважати повернутим за належністю; речі, вилучені вході обшуку під час затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, а саме: сині спортивні штани та чорна кофта, які згідно квитанції № 53 від 06.09.2024р. передано до камери схову ВП № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи № СЕ-19/115-24/16645-ТВ, у розмірі 3029, 12 грн. (три тисячі двадцять дев`ять гривень 12 копійок).

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1