Справа № 677/1780/24
Провадження № 1-кп/677/111/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Красилові кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2024 року близьке 15 год 30 хв, ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, а саме трактором марки «МТЗ-82», із реєстраційним номером д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи на дорозі неподалік домогосподарства №23 по вул. Свердлова в с. Котюржинці Заслучненсі сільської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, маючи при собі завідомо підроблений офіційний документ, а саме, посвідчення тракториста-машиніста серії № НОМЕР_2 від 05.03.2020 на ім`я ОСОБА_5 , орган видачі ГУ Держпродспоживслужба в Київській області, під час зупинки та перевірки документів працівниками СРПП ВнП №4 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, виконуючи законну вимогу працівників поліції, щодо надання документів на транспортний засіб та посвідчення водія, діючи в особистих інтересах, умисно, достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 на його ім`я є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, вважаючи, що правоохоронці не запідозрять його у використанні підробленого документу, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частинні підтвердження права на керування транспортними засобами, пред`явив та надав для перевірки співробітникам поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме - посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , виданого 05.03.2020, орган видачі ГУ Держпродспоживслужба в Київській області, яке не відповідає встановленому зразку та містить ознаки повної технічної підробки документу.

Своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України визнав повністю, в чому щиро розкаявся. Вказав, що вказане посвідчення придбав через мережу Інтернет, оскільки потребував керування трактором, а боявся, що через проблеми із зором він може не отримати права керування. 22 вересня 2024 року був зупинений працівниками поліції які спочатку перевірили його на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився негативним, після чого перевіряли документи. Коли почали запитувати, чи він здавав екзамени на право керування транспортним засобом, то він одразу сам розказав, що купив права. У вчиненому щиро кається, зобов`язався таких дій більше не вчиняти, свій вчинок засуджує, жалкує про вчинене, просить призначити найменш суворе покарання.

Окрім визнання ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, його вина також підтверджується:

заявою ОСОБА_5 від 22 вересня 2024 року, в якій він зазначає, що добровільно видає своє посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 ;

протоколом огляду місця події від 22 вересня 2024 року, а саме: узбіччя дороги по вул. Свердлова в с. Котюржинці, де у ОСОБА_5 вилучено посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 виданого на ім`я « ОСОБА_5 » з долученим диском DVD-R із відеозаписомогляду місця події від 22 вересня 2024 року по вул. Свердлова в с. Котюржинці Заслучненської ТГ, за участі ОСОБА_5 та фототаблицею із скріншотів до протоколу огляду місця події від 22 вересня 2024 року, на які зафіксовано момент вилучення посвідчення;

висновком експерта № СЕ-19/123-24/11649_ДД від 24 вересня 2024 року, відповідно до якого бланк та саме досліджуване посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , видане 05 березня 2020 року ГУ Держпродспоживслужбою в Київській області на ім`я ОСОБА_5 не відповідає встановленому зразку бланка посвідчення, яке виготовлене підприємством, що здійснює виготовлення даних зразків документів на території України. Досліджуване посвідчення має ознаки повної технічної підробки у вигляді невідповідності способів друку та елементів захисту. Всі зображення та тексти на досліджуваному посвідченні - виконані електрофотографічним способом за допомогою знакодрукуючого пристрою кольорового лазерного принтеру або іншого обладнання з аналогічним способом друку;

речовим доказом посвідченням серії НОМЕР_3 ;

даними протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- та кінозйомки, відеозапису від 23 вересня 2024 року, під час якого отримано дозвіл до відеозаписів нагрудного відео реєстратора;

даними протоколу огляду відео файлів від 27 вересня 2024 року, предметом огляду якого є ком пакт диск DVD-R 4,7 Gb № DVD-R 4,7 Gb, на якому виявлено 21 відеофайл, на яких зафіксовано зупинку трактора, яким керував ОСОБА_5 , і під час перевірки працівниками поліції документів останнього, виникла підозра про підробку посвідчення водія, яке надав ОСОБА_5 ;

Окрім вищевказаного кримінального правопорушення, згідно обвинувального акту стороною обвинувачення ОСОБА_5 також обвинувачується у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста не отримував та воно є офіційним документом, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, що посвідчує особу та її спеціальний статус згідно підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» відповідно до «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 1994 року №217, за допомогою комп`ютера та лазерного принтера набрав та в подальшому роздрукував посвідчення тракториста- машиніста серії НОМЕР_3 від 05.03.2020 на ім`я ОСОБА_5 , орган видачі - ГУ Держпродспоживслужба в Київській області, яке не відповідає аналогічним документам, що перебувають в офіційному обігу на території України, чим підробив згаданий документ з метою подальшого використання під час керував транспортними засобами.

Вказаними умисними діями, які виразились у підробленні посвідчення, яке видається та посвідчується установою, яке надає права, з метою використання його підроблювачем, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Разом з тим, пред`явлене обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України суд вважає недоведеним, а обвинувачений ОСОБА_7 підлягає виправданню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з не доведенням того, що дане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 з оглядну на таке.

За вимогами ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно з положеннями ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Водночас кримінальний процесуальний закон не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 3 статті 370 КПК України та ч. 1 ст. 94 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному та повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, суд застосовує критерій доведеності вини «поза розумним сумнівом», який випливає із співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою не спростованих висновків презумпції факту, вимог норм ст. 62 Конституції України та ст.17 КПК України, відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 ч. 2 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 категорично заперечив свою винуватість у підробці офіційного документа, чітко розказав, що за допомогою мережі Інтернет домовився із невідомою йому особою (невстановленою досудовим розслідуванням) щодо виготовлення підроблених документів на своє ім`я та надав вказаній особі свої персональні дані. В подальшому, оплативши вартість таких послуг, отримав посвідчення водія на своє ім`я.

На спростування версії обвинуваченого та на підтвердження пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу, які б прямо або непрямо підтверджували існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження і достовірно підтверджують обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до переконання про недотримання стороною обвинувачення стандарту підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення посвідчення.

За таких обставин, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_5 необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358 КК України та виправдати його за цим складом кримінального правопорушення в зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України вчинене ОСОБА_5 , тобто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

При призначенні обвинуваченому за ч. 4 ст. 358 КК України покарання, суд, згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке є кримінальним проступком у відповідності до вимог ст. 12 КК України, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом враховується його щире каяття.

Обставин, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Тому з урахуванням вимог ст. 65 КК України, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставину, яка пом`якшує покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується, є інвалідом ІІІ групи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання штрафу в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Вартість товарознавчої експертизи № СЕ-19/123-24/11649-ДД від 24 вересня 2024 року в сумі 1541,56 грн., яку проводив експерт установи, що фінансується з Державного бюджету, тому, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати.

Цивільний позов не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального не обиралися.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, вчинене обвинуваченим.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок СЕ-19/123-24/11649-ДД від 24 вересня 2024 року) в сумі 1541 гривню 56 копійок.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речовий доказ - документ: посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_3 від 05.03.2020 на ім`я ОСОБА_5 , а також диск № DVD-R 4,7 Gb, на якому розмішено 21 відеофайл, - зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1