Єдиний унікальний номер 317/5283/24
Провадження № 1-в/317/300/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про вирішення питання щодо декриміналізації відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів, українця, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим на 1 рік. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2023 скасовано іспитовий строк та направлено в місця позбавлення волі на 3 роки,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про вирішення питання щодо декриміналізації. Засуджений ОСОБА_5 просить суд вирішити питання щодо декриміналізації його діяння у зв`язку із внесенням змін до ст. 51 КУпАП.

12.12.2024 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання захисника засудженого - адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якого захисник уточнила клопотання засудженого та просила звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник засудженого, адвокат ОСОБА_6 , підтримала клопотання, просила його задовольнити.

У судовому засіданні представник органу виконання покарань ОСОБА_4 просив суд ухвалити рішення на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначила, що клопотання може бути задоволене.

Вислухавши пояснення засудженого, думку його захисника, представника органу виконання покарань, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ЄУН № 323/2939/19 від 11.04.2023 ОСОБА_5 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його в місця позбавлення для відбування покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 на 3 роки позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.05.2023.

За вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення вважається доведеним та вчинене ним діяння кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Відповідно до висновку експерта № 23-163 від 28.08.2019 ринкова вартість викраденого майна складала 1279, 98 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було викладено в новій редакції ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 2 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме - 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, відповідно до положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України № 3886-ІХ, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 діяння ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище. Вартість викраденого майна склала 1279, 98 коп. Діяння вчинене 03.08.2019.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921 грн., відповідно 50 відсотків від його розміру становить 960,50грн., а розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України з урахуванням змін внесених Законом № 3886-IX, становила 1921 грн.

Судом встановлено, що вартість викраденого майна (1279 грн. 98 коп.) на час вчинення діяння не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів - 1921 грн. 00 коп.

З огляду на наведене суд вважає необхідним застосувати у даній справі зворотну дію у часі Закону № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію крадіжки, введену новим Законом № 3886-IX, на підставі ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Однак, оскільки діяння вчинене з проникненням у сховище, дії засудженого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку з таким.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України, крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканність житла громадян, караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України дії, кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 3 ст. 185 КК, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище засудженого.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 162 КК України, суд виходить із фактичних обставин, установлених вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021, не вдаючись до оцінки/переоцінки доказів.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, зокрема, у незаконному проникненні до сховища, як це встановлено вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 встановлено, що ОСОБА_5 протиправно проник до сховища.

З огляду на наведене дії ОСОБА_5 слід перекваліфікувати та вважати його засудженим за ч. 1ст. 162 КК України із призначенням покарання у межах санкції статті - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі пп. б п. 1 ч. 1ст. 72 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки ОСОБА_5 слід перевести у покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, яке він на час розгляду клопотання вже відбув.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі ст. ст. 5, 72, 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст. 336,377, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 у справі № 323/2939/19.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 у справі № 323/2939/19 за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати засудженим за ч. 1ст. 162 КК України із призначенням покарання 2 (два) роки обмеження волі.

Згідно з пп. б п. 1 ч. 1ст. 72 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки перевести у покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його затримання, тобто з 19.05.2023.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що відбув покарання за вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.01.2021 у справі № 323/2939/19.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 377 КПК України ОСОБА_5 негайно звільнити з ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)».

Копію ухвали направити ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)», прокурору, засудженому.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1