Справа № 464/7/25
пр.№ 1-кп/464/256/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 13.12.2024, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 12.12.2024 приблизно о 18:00 год., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 18, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, під приводом здійснити телефонний дзвінок, попросив у потерпілого ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон марки «Nokia C22 2/64 GB DS Charcoal D» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 2 724 грн., із карткою пам?яті, SIM-картою оператора мобільного зв?язку «Vodafone ТУРБО 125» з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , загальною вартістю 75 грн., комплексним захистом вартістю 463 грн., та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3 262 грн.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , який ствердив, що захист своїх інтересів в ході судового розгляду здійснює самостійно без участі захисника, винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та надав показання, в яких повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, в тому числі щодо часу, місця та мотивів вчинення злочину. Вказав, що попросив у ОСОБА_6 телефон під приводом здійснити телефонний дзвінок, при цьому наміру повертати такий потерпілому він не мав, а тому покинув місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин.

Суд переконався у правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після роз`яснення судом змісту норми ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Від прокурора заперечень з цього приводу не поступило.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України є правильною, оскільки останній заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК належить до кримінальних проступків.

Також суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого і його стан здоров`я, який не одружений, на утриманні жодних осіб не має, не працює, є учасником бойових дій, згідно зі ст. 89 судимості не має, на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» обвинувачений не перебуває, шкода потерпілому останнім не відшкодована.

Враховуючи щире каяття, що є обставиною, яке пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину та його поведінку після його вчинення, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції інкримінованої йому статті КК України на строк два роки. Саме такі вид та розмір покарання є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відомості, які б спростовували означений висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

Згідно зі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітноьої та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Строк покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КВК України обчислювати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1