Справа № 396/322/25
Провадження № 1-кс/396/151/25
УХВАЛА
22.04.2025 року м. Новоукраїнка Слідчий суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в приміщенні суду в м. Новоукраїнка Кіровоградської області клопотання слідчого СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , неодруженого, освіта повна середня, не працюючого, малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді водія 3 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого,
Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі Указу Президента України №69 від 24.02.2022, ОСОБА_5 призваний в Збройні Сили України по мобілізації, в особливий період та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу на посаді водія 3 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки-для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 360 від 17.12.2023 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону та з 17.12.2023 він вважається таким, що справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Однак, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України призваним по мобілізації, проходячи військову службу на посаді гранатометника військової частини НОМЕР_3 , перебуваючи поза виконанням своїх обов`язків з несення військової служби, реалізовуючи протиправні наміри, маючи умисел на носіння бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 у невстановленому досудовим розслідуванням періоді часі та місці незаконно придбав шляхом віднайдення бойову ручну гранату типу «Ф-1», при цьому зазначений бойовий припас не облікував та носив при собі, а у подальшому визначив його місце зберігання- місця проживання, домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим вчинив придбання, носіння та зберігання бойових припасів.
В подальшому, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння спільно з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 22.02.2025 близько 14 год. 20 хв., який також перебував в стані алкогольного сп`яніння з метою залякування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , останній взяв з собою гранату «Ф-1», яку поклав до кишені куртки та спільно з ОСОБА_8 в якого вже була наявна при собі гарна «М-50», яка знаходилась в кишені куртки, відправились до місця проживання ОСОБА_9 та його співмешканки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , які в цей час відпочивали у середині будинку, та таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , вчинили незаконне носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Прибувши до території подвір`я домоволодіння усвідомлюючи суспільний небезпечний характер своїх дій та не бажаючи їх припинити, переконавшись відсутності сторонніх осіб, з метою залякування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по черзі кинули вищевказані наявні у них гранати на присадибну ділянку території домоволодіння. В наслідок приведення в дію грант, а саме гранати Ф-1 яка не вибухнула та гранати «М-50», яка вибухнула на місці та від її вибуху ніхто не постраждав. Після вказаних дій ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 залишили територію домоволодіння.
Клопотання мотивоване тим, що строк міри запобіжного заходу - тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спливає 23.04.2025 року. Необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 підтверджується тим, що виходячи з тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що були враховані при обранні йому запобіжного заходу, наявність яких не зменшилась та продовжує існувати і на даний час, а також існують ряд обставин, які на даний час перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Слідчий вказує, що 23.02.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
24.02.2025 року слідчим суддею Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.04.2025 року.
Зокрема слідчий вважає за необхідне продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, з метою запобігання ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; можливість впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та просив його задовольнити з підстав наведених у клопотанні. Просив суд зважити на наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що викладені в клопотанні та неможливість їх запобігання, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та вважав доцільним продовження тримання підозрюваного під вартою, посилаючись на те що пред`явлена підозра ОСОБА_5 в скоєні злочину є обгрунтованою, ризики які було враховано при обранні даного виду запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.
Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , просила обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою та просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , які клопотання підтримали, підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , які просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, вважає, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Причетність ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення сторона обвинувачення підтверджує зібраними укримінальному провадженні доказами: протокол огляду місця події від 22.02.2025 року (а.к. 11-14), протокол затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 22.02.2025 року (а.к. 15-18), протокол допиту підозрюваного від 24.02.2025 року (а.к. 24-26), протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 22.02.2025 року (а.к. 34-35), протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 23.02.2025 року (а.к. 36-37), протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 23.02.2025 року (а.к. 38-39), протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 22.02.2025 року (а.к. 40-41), протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 22.02.2025 року (а.к. 42-43), протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 23.02.2025 року (а.к. 44-46), протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.02.2025 року (а.к. 47-48) при цьому свідки попореджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо недостовірної інформації, протокол перегляду відеозапису, що містяться на оптичному диску від 27.02.2025 року (а.к. 49),
23.02.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (а.к. 19-23).
24.02.2025 року слідчим суддею Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.04.2025 року (а.к. 27-32).
Так, згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст 177 КПК України.
Згідно з вимогами ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею в межах строку досудового розслідування. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати двадцяти місяців у кримінальних провадженнях щодо тяжких та особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Прокурором під час розгляду клопотання доведено, що підозрюваний ОСОБА_5 при обранні більш м`якого запобіжного заходу матиме можливість:
- можливість впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини у кримінальному провадженні, оскільки свідки протиправних дії ОСОБА_5 є місцевими жителями м. Новоукраїнка Кіровоградської області.
Враховуючи зазначені вище ризики і наявність вірогідності обґрунтованої підозри, продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, а інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України з наступних причин:
- особисте зобов`язання не доцільно застосувати узв`язку з тим, що даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та його застосування не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків;
- особиста порука - на адресу слідчого відділу та прокуратури, суду не надходили для розгляду письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 ;
- домашній арешт - не можливо застосувати, так як підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, що ставить під ризик добросовісне виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків та нових злочинів.
Крім того, встановлено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Жодних доказів про те, що підозрюваний не може утримуватися під вартою не представлено.
Ризики, встановлені в ході обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 не зменшилися та на даний час продовжують існувати, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя враховує також вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".
Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваних, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільсьва.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
У зв`язку з встановленими обставинами, враховуючи положення, передбаченіст. 176-178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявний суспільний інтерес в справі, який в даному випадку, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та обґрунтованість клопотання та доцільність продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою з метою проведення всіх необхідних слідчих процесуальних дій та проведення експертиз, в межах строків досудового розслідування, яке не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України і для їх запобігання застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 в межах строків досудового розслідування до 23.05.2025 року.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Кропивницький слідчий ізолятор" в межах строків досудового розслідування до 23.05.2025 року.
Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 23.05.2025 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її проголошення.
Повний текст ухвали складено 22.05.2025 року і оголошено учасникам провадження 22.05.2025 року о 17.10 годині.
Слідчий суддя: ОСОБА_1