Провадження № 11-кп/4808/105/25
Категорія ч. 4 ст. 190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17.12.2024 щодо обвинуваченого

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гостівар, Республіки Македонія, жителя АДРЕСА_1 , македонця, громадянина Республіки Македонії, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону від 22.11.2018),

за участю:

секретаря с/з - ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

Клопотання обвинуваченого задоволено та звільнено його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000111 від 18.01.2019 про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 190 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілої залишено без розгляду.

Вирішено питання речових доказів.

2. Фабула.

ОСОБА_6 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) вчиненому в особливо великих розмірах, за наступних обставин.

Так, 18.11.2003 року в м. Івано-Франківську створено спільне українсько-македонське підприємство ТзОВ «АВАЛОН», яке 05.12.2003 року зареєстровано у встановленому законом порядку у Виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради.

Відповідно до Статуту, затвердженого 18.11.2003 року установчими зборами спільного українсько-македонського підприємства ТзОВ «АВАЛОН», сферою діяльності Товариства є будівництво будівель (основний) та будівництво житлових і нежитлових будівель, а виконавчим органом у Товаристві є директор, до компетенції якого входить вирішення всіх питань діяльності Товариства, відстоювання його інтересів, розпорядження майном Товариства, укладення договорів.

Відповідно до протоколу №1 від 18.11.2003 року установчих зборів спільного українсько-македонського підприємства ТзОВ «АВАЛОН» ОСОБА_6 призначено директором цього Товариства з 18.11.2003 року.

04.11.2005 року спільне українсько-македонське підприємство ТзОВ «АВАЛОН» в особі директора ОСОБА_6 , як підрядник з однієї сторони, та фізична особа-підприємець ОСОБА_13 , як замовник з іншої сторони, уклали договір підряду на виконання будівельних робіт з будівництва групи житлових будинків в мікрорайоні №4 (по генплану, в межах вулиць Хіміків- Тролейбусна, у м. Івано-Франківську), згідно якого замовник доручив та надав право підряднику від свого імені (тобто від імені підрядника), починаючи з дня укладення цього договору, укладати з дольовиками (замовниками) - фізичними і юридичними особами договори на дольову участь у будівництві та передавати (продавати) у їхню власність будь-які житлові та нежитлові приміщення в будинках, що будуються підрядником згідно з цим договором.

У грудні 2005 року ОСОБА_6 познайомився з ОСОБА_14 , після чого діючи свідомо, умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння коштами в особливо великих розмірах, шляхом розповідей про свої здобутки у фінансовій сфері, власний прибутковий бізнес та фінансову вигоду від вкладення грошових коштів у його розвиток, запропонував потерпілому стати пайовиком будівництва та в подальшому отримати дві житлові квартири шляхом укладення договорів пайової (дольової) участі у будівництві 2-х квартир, які розміщені на 4-му та 5-му поверсі в 9-ти поверховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення № 9, блок № 2 (по генплану, в межах вулиць Хіміків-Тролейбусна, у м. Івано-Франківську).

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою заволодіння коштами в особливо великих розмірах, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи довести їх до кінця, шляхом обману переконав ОСОБА_14 укласти два договори на пайову (дольову) участь у будівництві 2-х квартир, які розміщені на 4-му та 5-му поверсі в 9-ти поверховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення № 9, блок № 2 (по генплану, в межах вулиць Хіміків-Тролейбусна, у м. Івано-Франківську).

Не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_15 , будучи введеним в оману останнім, ОСОБА_14 03.01.2006 року перебуваючи по АДРЕСА_2 , уклав із ОСОБА_15 договір від 03.01.2006 року на пайову (дольову) участь у будівництві 2-х кімнатної квартири загальною площею 61,20 кв.м., яка розміщена на 4-му поверсі в 9-ти поверховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення №9, блок №2 (по генплану, в межах вулиць Хіміків-Тролейбусна, у м. Івано-Франківську) та договір від 03.01.2006 року на пайову (дольову) участь у будівництві 2-х кімнатної квартири загальною площею 61,20 кв.м., яка розміщена на 5-му поверсі в 9-ти поверховому житловому будинку збудованими приміщеннями громадського призначення № 9, блок № 2 (по генплану, в межах вулиць Хіміків-Тролейбусна, у м. Івано-Франківську).

Згідно п.1.2 вказаного договору, ОСОБА_14 повинен був передати ОСОБА_15 грошові кошти для здійснення будівництва. У свою чергу ОСОБА_15 по завершенню спорудження об`єкту, що будується, та здачі його в експлуатацію зобов`язався передати ОСОБА_14 у приватну власність 1-х кімнатну квартиру загальною площею 61,20 кв.м., яка розміщена на 4-му поверсі, 2-х кімнатну квартиру загальною площею 61,20 кв.м., яка розміщена на 5-му поверсі, що в 9-ти поверховому житловому будинку збудованими приміщеннями громадського призначення №9, блок №2 ( по генплану, в межах вулиць Хіміків-Тролейбусна, у м. Івано-Франківську).

З березня 2007 по вересень 2009 року, ОСОБА_14 не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_15 , будучи введеним в оману, передав йому грошові кошти в сумі 489 600 грн. для здійснення будівництва та подальшої передачі йому у приватну власність 2-х кімнатної квартири загальною площею 61,20 кв.м., яка розміщена на 4-му поверсі, 2-х кімнатної квартири загальною площею 61,20 кв.м., яка розміщені на 5-му поверсі, що в 9-ти поверховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення №9, блок №2 (по генплану, в межах вулиць Хіміків-Тролейбусна, у м. Івано-Франківську), а ОСОБА_15 отримані від ОСОБА_14 грошові кошти не вніс на банківський рахунок спільного українсько-македонського підприємства ТзОВ «АВАЛОН», та у подальшому привласнив їх.

Після отримання грошових коштів ОСОБА_15 , 04.05.2011 року видав ОСОБА_14 дві довідки про те, що 2-х кімнатна квартира загальною площею 61,20 кв.м., яка розміщена на 4-му поверсі, 2-х кімнатна квартира загальною площею 61, 20 кв.м., яка розміщена на 5-му поверсі, що в 9-ти поверховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення №9, блок №2 (по генплану, в межах вулиць Хіміків-Тролейбусна, у м. Івано-Франківську) оплачена в повному обсязі.

В подальшому, ОСОБА_15 діючи всупереч вимогам двох договорів від 03.01.2006 року на пайову (дольову) участь у будівництві двох 2-х кімнатних квартир, не виконавши свої зобов`язання перед ОСОБА_14 , отримані шахрайським способом грошові кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду) в особливо великих розмірах, яка більше як у 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

3. Доводи апеляційної скарги потерпілої.

3.1. Оскаржена ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

3.2. Датою закінчення кримінального правопорушення слід вважати 04.05.2011, коли ОСОБА_14 остаточно передав всі кошти та отримав дві довідки №44 від 04.05.2011 про сплату в повному обсязі грошових коштів за квартири.

3.3. На даний час ще не минуло 15 років з дня вчинення кримінального правопорушення, строки давності притягнення до відповідальності не сплили, а тому немає підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

3.4. Період отримання коштів з березня 2007 по вересень 2009 року, на які послався обвинувачений у клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності, не підтверджуються наявними доказами у справі.

3.5. Обвинувачений умисно затягував розгляд справи, з метою спливу строків.

Просить оскаржену ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

4. Доводи заперечення захисника.

4.1. Укладання договорів про пайову участь у будівництві квартир відбулась 03.01.2006 р. Передача потерпілим коштів відбулась протягом періоду часу з березня 2006 р. по вересень 2009 р., що підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_16 .

4.2. Оскільки шахрайство вважається закінченим з моменту заволодіння коштами потерпілого - місцевий суд вірно відхилив доводи потерпілої про те, що строки давності слід рахувати з 04.05.2011 р. (день видачі розписки) і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

4.3. Доводи апеляційної скарги про умисне затягування обвинуваченим та його захисником розгляду справи, ухилення від досудового розслідування та судового розгляду є необґрунтованими.

4.4. Оскільки у матеріалах справі відсутні докази про вчинення обвинуваченим нового злочину протягом строків давності за даним кримінальним правопорушенням - доводи апеляційної скарги щодо не дослідження місцевим судом таких доказів є безпідставними.

Просить апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

5. Доводи заперечення прокурора.

5.1. Оскільки обвинувачений у розшук не оголошувався та не затримувався, а затягування судового розгляду за клопотаннями сторони захисту не може рахуватись ухиленням від суду, - правові підстави, які передбачені ч.2 ст.49 КК України для зупинки строку давності - відсутні.

5.2. Відповідно до інформації УІАП ГУНП в Івано-Франківській області, документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не притягався. Питання про витребування додаткової інформації з цього приводу при вирішенні судом клопотання про закриття кримінального провадження ніким не ініційовувалось.

5.3. Доводи апеляційної скарги щодо не дослідження місцевим судом доказів вчинення обвинуваченим інших злочинів є безпідставними.

5.4. Доводи про те, що грошові кошти потерпілим було передано у 2010 2011 роках ні потерпілою, ані її сином під час судового розгляду не заявлялось. Про цю версію подій потерпілою заявлено вперше у апеляційній скарзі.

5.5. Довідки про оплату вартості квартир від 04.05.2011 р не засвідчують час та дату передачі коштів. У обвинувальному акті зазначено, що директор ТзОВ «Авалон» ОСОБА_17 отримав кошти від ОСОБА_14 у період з березня 2007 по вересень 2009 року.

5.6. Під час судового розгляду було встановлено, що станом на 04.05.2011 р. обвинувачений уже не обіймав посаду директора ТзОВ «Авалон», так як його було звільнено із цієї посади 12.03.2010 р. За таких обставин доводи апеляційної скарги про наявність підстав обчислювати строки давності з 04.05.2011 р. є помилковими.

Просить апеляційну скаргу потерпілої залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

6. Провадження в апеляційному суді.

Потерпіла та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній мотивів.

Обвинувачений та його захисники проти доводів апеляційної скарги заперечили. Просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Прокурор вважав, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

7. Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

7.1. Судове рішення повинно бути законним,обґрунтованим і мотивованим.(ст. 370 КПК)

7.2. Суд першої інстанції виходив з того, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції закону від 22.11.2018) відноситься до особливо тяжких злочинів (ст. 12 КК); з часу його вчинення (березень 2007 - вересень 2009 року) минуло більше п`ятнадцяти років, перебіг давності не переривався, а тому до цього випадку належить застосувати приписи ст. 49 КК, задовольнивши клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності.

7.3. Потерпіла вважає, що датою закінчення кримінального правопорушення слід вважати 04.05.2011, коли ОСОБА_14 остаточно передав всі кошти та отримав дві довідки №44 від 04.05.2011 про сплату в повному обсязі грошових коштів за квартири. Зазначає, що саме з цієї дати необхідно рахувати перебіг строків давності.

Апеляційний суд не погоджується з цим.

По-перше. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.190 КК України, полягає у заволодінні чужим майном шляхом обману. Шахрайство вважається закінченим з моменту заволодіння майном.

По-друге. Обвинуваченому інкриміноване заволодіння грошовими коштами потерпілого в сумі 489 600 грн. в період з березня 2007 по вересень 2009 року. Тому, станом на вересень 2009 року дії, які поставлені обвинуваченому у вину вже були закінчені і саме з цього часу слід рахувати строки, що визначені ст. 49 КК України.

Доводи потерпілої, що початок перебігу строків давності необхідно рахувати з моменту отримання довідки про сплату грошових коштів за квартири не впливає на перебіг строку давності, оскільки саме заволодіння грошовими коштами потерпілого в сумі 489 600 грн. відбулося по вересень 2009 року, які обвинувачений не вніс до каси підприємства, а привласнив їх, тому злочин на цей час вже був закінчений.

7.4. Щодо порушення розумних строків розгляду справи.

Закінчення строків давності само по собі вказує на недотримання розумних строків розгляду.

Однак, тривалість провадження, згідно матеріалів справи, була обумовлена об`єктивними чинниками і реалізацією прав сторін справи.

Даних про зловмисне затягування судового розгляду учасниками чи судом немає, а необґрунтовані підозри з цього приводу не можуть бути взяті до уваги.

Окрім того, закон не ставить вирішення питання закриття кримінального провадження в таких випадках у залежність від дотримання розумних строків розгляду.

Наслідки закінчення строку давності безумовні, їх сплив означає, що за будь-яких обставин провадження не може бути поновлене.

8. Висновки і рішення.

Суд першої інстанції належно встановив необхідні обставини по справі, зіставив їх із нормами закону і зробив коректний правовий висновок.

Оскаржене рішення є законним, обгрунтованим, вмотивованим відповідно до приписів ст. 370 КПК.

За цих обставин апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17.12.2024 щодо ОСОБА_6 обвинуваченого за ч. 4 ст. 190 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4