УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшої слідчої ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна, погодженого прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000538 від 24.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно, яке перебуває у фактичному користуванні підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000538 ОСОБА_5 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області та слідчим СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області у складі слідчої групи здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000538, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 КК України.

В клопотанні вказано, що група службових осіб, діючи за попередньою змовою вимагають неправомірну вигоду від особи за вчинення дій пов`язаних із виконанням вказаними особами свої службових обов`язків, а саме за сприяння у вступі до Житомирського агротехнічного фахового коледжу та отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

26.07.2024 заступник директора Житомирського агротехнічного коледжу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою із директором Житомирського агротехнічного коледжу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та завідувачем навчальною практикою та працевлаштування Житомирського агротехнічного коледжу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи в приміщенні зазначеного навчального закладу за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 96, висловив вимогу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про передачу грошових коштів в сумі 1000 доларів США за сприяння у вступі до Житомирського агротехнічного фахового коледжу та отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та 10000 грн. в якості благодійного внеску на рахунок Житомирського агротехнічного коледжу.

29.07.2024 ОСОБА_5 , діючи за попередньо змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні Житомирського агротехнічного коледжу за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 96, на виконання власної вимоги отримав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 доларів США за сприяння у вступі до Житомирського агротехнічного фахового коледжу та отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

20.08.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке, відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 , виникла необхідність у накладенні арешту на майно останнього.

В рамках вказаного кримінального провадження, до Корольовського районного суду м. Житомир направлено клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , з метою його конфіскації, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №392061818 від 22.08.2024 належала ОСОБА_5 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 17.09.2024 на вказану вище квартиру ОСОБА_5 накладено арешт, шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

Проте, ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинений ним злочин та настання наслідків виконання вироку суду в частині конфіскації майна, вчинив дії, направлені на приховування належного йому нерухомого майна з метою уникнення його конфіскації.

Так, 28.08.2024 підозрюваний ОСОБА_5 розуміючи правову природу своїх дій, усвідомлюючи, що він притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого корупційного злочину та вразі визнання його винним судом буде застосовано додатковий вид покарання конфіскація майна, з метою умисного приховування належного йому нерухомого майна, уклав правочин договір дарування, згідно з яким право власності на вказане майно було передано ОСОБА_9 , яка є його дружиною. Вказаний правочин був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

Про можливу фіктивність вказаного правочину може свідчити той факт, що він укладений підозрюваним ОСОБА_5 у період розгляду клопотання про накладення арешту на майно з метою його конфіскації, про яке ОСОБА_5 було достеменно відомо та укладений з його дружиною ОСОБА_9 .

Вказаний правочин явно укладений з метою приховування факту наявності у власності підозрюваного майна, яке підлягає арешту, що вказує на можливу фіктивність вказаного правочину. З урахуванням викладеного, у органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що фактичним власником за адресою: АДРЕСА_1 є підозрюваний ОСОБА_5 , який продовжує користуватись майном.

Враховуючи, обставини продажу квартири підозрюваного ОСОБА_5 з метою подальшого уникнення забезпечення конфіскації майна підозрюваного виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Вказане клопотання просить розглянути без повідомлення підозрюваного, іншого власника майна, їх захисників, представників чи законних представників, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 подав до суду заяву в якій просить клопотання про арешт майна проводити без його участі, клопотання просить задовольнити (а.с.34).

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя визнав за можливе розглянути клопотання за відсутності володільця майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Частиною другої цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 р., будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися "згідно із законом", воно повинне мати "легітимну мету" та бути "необхідним у демократичному суспільстві".

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України, передбачає покарання з можливою конфіскацією майна.

Таким чином, в даному випадку метою накладення арешту на майно є забезпечення вироку в частині конфіскації майна.

Проте до матеріалів клопотання додано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.11.2024 року з яких вбачається, що квартира АДРЕСА_2 на правів власності належить ОСОБА_9 , що унеможливлює накладання арешту з підстав передбачених п. 3 ч.2 ст. 170 КПК України (конфіскації як виду покарання).

Недоведеність підстав вважати, що квартира АДРЕСА_2 є майном, яке носить ознаки передбачені ч.1 ст. 96-2 КПК України, з урахуванням того, що в клопотанні взагалі відсутнє достатнє обґрунтування щодо можливості застосування у даному кримінальному провадженні спеціальної конфіскації згідно ст. 96-1 КК України, виключає можливість накладання арешту з підстав визначних у п. 2 ч.2 ст. 170 КПК України (спеціальна конфіскація).

З такої ж підстави, а також за відсутності доказів подання цивільного позову виключається можливість накладання арешту згідно п. 4 ч.2 ст. 170 КПК України (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)).

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про недоведеність слідчим можливості накладання арешту на майно, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132,170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшої слідчої ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1