ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4075/24 Номер провадження 11-кп/814/969/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

та засудженої ОСОБА_7 ( відеоконференція)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року задоволено клопотання засудженої ОСОБА_7 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що враховуючи суму викраденого майна, за яку було засуджено ОСОБА_7 , суд приходить до висновку, що на останню розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024р., який набрав чинності 09.08.2024р., яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, та звільнив засуджену від від призначеного судом покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2023 року, за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2024 року- за діяння, кримінальна караність якого усунута (по епізоду від 06.09.2023 року).

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

В апеляційній скарзі засуджена просить звільнити її по закону та застосувати до неї пом`якшення покарання.

Позиція учасників провадження.

Засуджена підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність ухвали суду.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом дотримано.

Ч.1 ст. 5 КК України встановлює правило за яким закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, до ст.51КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Зміна максимального розміру дрібного викрадення чужого майна із 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки в тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст. 51 КУпАП.

Судом встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2024 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі. До вказаного вироку частково приєднане покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2023 року за ст. ч. ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України КК України та остаточно призначене покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі. Крім того, до останнього вироку частково приєднане покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України та остаточно було призначене покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.11.2022 року ОСОБА_7 26.04.2022 року скоїла крадіжку чужого майна, чим нанесла матеріальну шкоду у розмірі 8369,04 грн. Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.01.2022р. по 30.06.2022р. складав 1240,50 грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2481,00 грн. Таким чином, зазначений у вироку розмір нанесеної матеріальної шкоди перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів, то відповідальність за вчинене нею діяння не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна.

У зв`язку з цим, суд дійшов обґрунтованого переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання або пом`якшення покарання в цій частині немає.

Згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2023 року ОСОБА_7 23.12.2022 року скоїла крадіжку чужого майна, чим нанесла матеріальну шкоду у розмірі 1223,11грн. Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.12.2022р.по 31.12.2022р. складав 1342,00грн. (50%розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2684,00грн. Таким чином, станом на день розгляду клопотання відповідальність за вищевказані дії ОСОБА_7 передбачена ст. 51 КУпАП, а тому, у зв`язку з частковою декриміналізацією, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважав необхідним звільнити останню від відбування покарання.

За вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2024 року ОСОБА_7 засуджена за крадіжку чужого майна: 05.09.2023 року на суму 3000,00 грн., 06.09.2023 року - на суму 2000,00грн. Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. складав 1342,00грн. (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1січня). Тобто, 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складали суму 2684,00грн. Таким чином, станом на день розгляду клопотання відповідальність за вищевказані дії ОСОБА_7 по епізоду від 06.09.2023 року передбачена ст. 51 КУпАП, а тому, у зв`язку з частковою декриміналізацією, введену новим Законом, на підставі ст. 5 КК України, суд вважав необхідним звільнити останню від відбування покарання.

Проте, зазначені у вироку розміри нанесеної матеріальної шкоди по епізоду від 05.09.2023 року перевищує два неоподаткованих мінімуми доходів громадян (2684,00 грн.), що діяли у 2023 році, то відповідальність за вчинене нею діяння по вказаному епізоду не підпадає під дію статті 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна.

У зв`язку з цим, суд дійшов обґрунтованого переконання, що визначених законом підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання або пом`якшення покарання немає.

Згідно п. 13 ч. 1 ст.537КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи суму викраденого майна, за яку було засуджено ОСОБА_7 , суд дійшов обгрунтованого висновку, що на останню розповсюджується дія Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024р., який набрав чинності 09.08.2024р., яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Врховуючи наведене вище, суд задовольнив клопотання засудженої та звільнив ОСОБА_7 від призначеного судом покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2023 року, за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2024 року- за діяння, кримінальна караність якого усунута (по епізоду від 06.09.2023 року).

В апеляційній скарзі не наведено жодних доводів, враховуючи які, судове рішення може вважатися необґрунтованим.

Правильним є і посилання суду на те, що місцевий суд, в межах визначених законом повноважень, на стадії виконання вироку, саме звільняє засуджену від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване, підстав для його зміни чи скасувати колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2024 року щодо засудженої ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4