Справа № 717/1838/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року в залі суду в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області Кельменецький районний суд Чернівецької області в cкладі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

розглянув клопотання прокурора Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Іллічівськ Одеської області, жителя АДРЕСА_1 .

Сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_3

обвинувачений: ОСОБА_4

захисник: ОСОБА_5

Встановив:

Прокурор Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, у зв`язку із чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, вчинив злочин пов`язаний із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в період з 19 червня по 02 липня 2023 року підшукав ОСОБА_6 , який бажав незаконно перетнути державний кордон України. 02 липня 2023 року, біля 13 години, ОСОБА_4 знаходячись у заздалегідь обумовленому місці, а саме в парку в с. Іванівці Дністровського району Чернівецької області, під час зустрічі із ОСОБА_7 , повідомив йому про час, місце, спосіб його незаконного переправлення через державний кордон України та вказав, що за надання вказаних послуг ОСОБА_8 повинен йому надати грошові кошти в сумі 1200 доларів США на лінії розмежування українсько-молдавського кордону. Після чого ОСОБА_4 провів ОСОБА_9 до магазину «Господарські товари», що знаходиться в с. Іванівці Дністровського району Чернівецької області, вулиця Яремчука 1-а, де дав вказівку присісти на мотоцикл «Geon Tourer» державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому ОСОБА_4 планував відвести ОСОБА_6 до лінії розмежування українсько-молдавського кордону, з метою його незаконного перетину, однак був затриманий працівниками поліції.

ОСОБА_4 не з`явився в судові засідання 07 та 15 серпня 2024 року. Ухвалу про привід ОСОБА_4 не виконано. ОСОБА_4 порушив вимоги ухвали слідчого судді від 04 липня 2023 року про обрання запобіжного заходу та ухвали суду від 19 червня 2024 року про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме не з`являється в судові засідання та залишив с. Грубна Дністровського району Чернівецької області без дозволу суду.

Враховуючи у сукупності досліджені матеріали, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , дійшов висновку про можливу причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у обвинувальному акті обставин, та відповідно встановлення вказаних вище обставин за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

Водночас суд звертає увагу, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказав на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з доводами прокурора про продовження існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вказані ризики обумовлюються серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З матеріалів доданих до клопотання також встановлено, що ОСОБА_4 дійсно переховується від суду та залишив територію України.

Ухвалою Кельменецького районного суду від 11 квітня 2025 року ОСОБА_4 оголошений у міжнародний розшук.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Оцінюючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених п. 1 та п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд погоджується із доводами прокурора про їх наявність, оскільки обвинувачений переховується від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також може вчинити інший злочин.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, суд вважає підтвердженими наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду і вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що сторона захисту не навела інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України та ґрунтуючись на досліджених матеріалах та поясненнях учасників провадження, суд врахує наступні обставини: 1) надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України; 2) злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до тяжких і у разі визнання його винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років; 3) обвинувачений не має постійного місця роботи; 4) раніше судимий, 5) ОСОБА_4 порушив вимоги запобіжного заходу у виді застави та залишив територію України.

Суд також враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч. 1 ст. 184 КПК України). Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Застосовуючи такий запобіжний захід як тримання під вартою, суд також враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, вчиненого в період дії воєнного стану, порушив вимоги запобіжного заходу у виді застави, що свідчить про неможливість запобігання ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Обставини які свідчать про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, для запобігання цим ризикам, обґрунтовуються листом Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Згідно до ч.4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131,132, 176-179, 182 -184, 193-194 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч.6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Виконання ухвали доручити Дністровському районному відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області.

Суддя: ОСОБА_1