ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/16935/22

Провадження№ 1-кп/522/1470/25

26 лютого 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000469, відомості про яке внесено 06.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Біла Церква, Київської області, громадянки України, українки, не працюючої, яка має середню освіту, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м.Одесі, раніше судимої:

-24.11.2014р. Білоцерковським міським судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,79 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;

-27.07.2017р., Ракитянським районним судом Київської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі:

-27.09.2017р., Володарським районним судом Київської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;

- 23.02.2018р., Білоцерковським міським судом Київської області за ч.2 ст.190,70,71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

-03.08.2020р, Білоцерковським міським судом Київської області за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі. Ні підставі ст.75,76 від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 2 роки;

-07.12.2023р., Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 4 місяці позбавлення волі;

-07.05.2024р., Личаківським районним судом м.Львова за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-03.07.2024р. Рівненським міським судом за ч.2 ст.190,71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-23.01.2025р. Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , заздалегідь маючи намір на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 20.09.2022р., приблизно о 12 годині 16 хвилин прибула до території ресторану «АРАРАТ», за адресою: м. Одеса, вул. Гагарінське плато 5/4. Як спосіб заволодіння чужим майном вона обрала шахрайство шляхом обману, через повідомлення неправдивих відомостей.

Перебуваючи в приміщенні ресторану «АРАРАТ», за адресою: м. Одеса, вул. Гагарінське плато 5/4, де в цей час перебувала адміністратор закладу ОСОБА_10 , ОСОБА_9 представилась начебто замовником раніше замовленого, а саме 15 вересня 2022 року, банкету. При цьому, ОСОБА_9 повідомила адміністратору неправдиві відомості щодо необхідності скасування вищезазначеного банкету, у звязку із начебто захворюванням дитини та необхідністю у проведенні операції на серці у м. Києві.

Крім цього, ОСОБА_9 додала, що квитанція про надання авансу за банкет була втрачена та зазначила адміністратору про необхідність повернення грошових коштів, які були сплачені у якості авансу та, які дуже необхідні для проведення операції.

В свою чергу, адміністратор закладу, ОСОБА_10 , була обізнаною, що 15 вересня 2022 року дійсно було замовлення банкету, за який було отримано аванс у розмірі 10 000 гривень. Однак, вказане замовлення банкету та отримання авансових коштів здійснювалось іншим адміністратором - ОСОБА_11 , а замовником насправді виступав ОСОБА_12 , а тому ОСОБА_10 , не знала справжніх замовників банкету в обличчя.

Отже, будучи введеною в оману, не розуміючи злочинних намірів ОСОБА_9 , ОСОБА_13 сприйняла відомості, сказані ОСОБА_9 як правдиві та вирішила повернути грошові кошти, які були сплачені як аванс. Про повернення авансових коштів адміністратором ОСОБА_10 було надруковано відповідну квитанцію.

У подальшому, ОСОБА_9 , отримавши грошові кошти у сумі 10 000 гривень, з місця учинення злочину зникла, розпорядившись чужим майном належним потерпілому, на власний розсуд, чим спричинила матеріальний збиток на загальну суму 10 000 гривень.

Умисні дії ОСОБА_9 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману(шахрайство), вчинене повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно у вказані у обвинувальному акті час та місці, а саме у 2022 році вона прийшла до ресторану «Арарат» та повідомила його адміністратора про те, що відмовляється від замовлення та хоче забрати внесений за нього завдаток, при цьому ніяких замовлень у ресторані вона не робила та грошових коштів адміністратору ресторану не передавала. Також пояснила, що про дату та час замовлення вона просто здогадалась. Грошові кошти, які отримала від адміністратора вона витратила на власні потреби. Також, ОСОБА_9 зазначила, що у вчиненому щиро розкаюється, зробила для себе належні висновки, та просила суд не карати її суворо.

Представник потерпілого ОСОБА_10 , яка була повідомлена про дату час та місце розгляду вказаної справи, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою провину в інкримінованому їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилась з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а так само визнала всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченої, наданим нею безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_9 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченою дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і ОСОБА_9 винувата у його вчиненні, так як вона здійснила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, данні про особу обвинуваченої, яка не працює, не одружена, не має постійного місця мешкання у м.Одесі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, у зв`язку з чим суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

При цьому, судом встановлено, що обвинувачена була засуджена вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.01.2025р., за ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.70 КК України 2 років 8 місяців позбавлення волі, який нею відбуте не було.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається шляхом зарахування покарання, відбутого повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України. Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на підставі вимог ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_9 необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.01.2025р..

Відомості про наявність у вказаному кримінальному провадженні речових доказів та судових витрат, суду надано не було.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 у вказаному кримінальному провадженні не застосовувався.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні заявлено не було.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст.8, 9, 368, 370- 374,394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити їй покарання у виді 2-х (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом частково складання покарання за цим вироком та вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.01.2025р., призначити остаточне покарання ОСОБА_9 у виді 2-х (двох) років 9-ти (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В строк відбування покарання за цим вироком повністю зарахувати покарання відбуте частково за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.01.2025р.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1