ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/863/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

у судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0002981 від 23.04.2014, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

громадянина України, який зареєстрований та проживає за

адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289; ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 18 липня 2023 року надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002981 від 23.04.2014, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289; ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 187 КК України, після закінчення апеляційного провадження.

У цьому кримінальному провадженні під час судового розгляду судом були дослідженні письмові матеріали, допитані потерпілий, свідки та обвинувачений.

Згодом, після допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 складено новий обвинувальний акт від 25.11.2024, погоджений з керівником Дарницької окружної прокуратури м. Києва, згідно із яким на підставі статей 36, 291, 338 КПК України змінено обвинувачення ОСОБА_6 на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 289 КК України.

Короткий виклад формулювання обвинувачення, поданого клопотання та позицій учасників судового провадження в судовому засіданні.

Висунуте обвинувачення відповідно до зміненого обвинувального акта

Відповідно до обвинувального акта від 25.11.2024 ОСОБА_6 у не встановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, вступив у попередню змову із невстановленою органом досудовим розслідуванням особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, та домовився вчинити незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 та відкрито заволодіти його майном.

Злочинний задум ОСОБА_6 та невстановленої у ході досудового розслідування особи передбачав: зустрітися з потерпілим, який продає автомобіль, здійснити на ньому поїздку з метою його випробування, запропонувати потерпілому надати можливість керування автомобілем ОСОБА_6 , який у ході поїздки скерує автомобіль до малолюдної вулиці та зімітує ситуацію, що начебто у автомобіля спустило колесо, та здійснить зупинку авто, після чого не встановлена у ході досудового розслідування особа, скориставшись розгубленістю потерпілого, відкрито заволодіє документами на авто, засобами зв`язку потерпілого (мобільним телефоном), щоб той не викликав поліцію, та змусять потерпілого залишити авто, після чого ОСОБА_6 та не встановлена у ході досудового розслідування особа втечуть з місця вчинення злочинів на викраденому авто.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 23.04.2014 року, о 17 год. 45 хв., перебуваючи біля станції метро «Харківська» на пр. М. Бажана у м. Києві, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, а також з метою відкритого викрадення чужого майна, під приводом купівлі автомобіля «Мерседес C180», червоного кольору, д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_1 , який перебував у володінні ОСОБА_4 , сіли до салону зазначеного автомобіля та запропонували ОСОБА_4 показати його характеристики, на що останній погодився та запропонував показати автомобіль біля свого будинку, розташованого на вул. Урлівська, 7 у м. Києві.

Після цього, ОСОБА_4 , сидячи за кермом указаного автомобіля разом з ОСОБА_6 , який сів на праве переднє сидіння, та не встановленою органом досудового розслідування особою, яка розташувалася на задньому сидінні, поїхали по пр. М. Бажана у напрямку вул. Урлівська у м. Києві. Доїхавши до вул. А. Ахматової, 30, ОСОБА_6 разом з невстановленою органом досудового розслідуванняя особою, реалізуючи свій злочинний умисел, запропонували ОСОБА_4 , щоб той дав ОСОБА_6 сісти за кермо з метою випробувати автомобіль, на що ОСОБА_4 погодився. Після ОСОБА_4 зупинив автомобіль та пересів на переднє праве сидіння, а ОСОБА_6 , у свою чергу, сів за кермо автомобіля. Проїжджаючи поворот на вул. Урлівська у напрямку будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_6 повернув у протилежний бік, а невстановлена органом досудового розслідування особа, яка сиділа у ОСОБА_4 за спиною, у цей час, відступивши від заздалегідь розробленого спільного плану, приставила ОСОБА_4 до шиї з лівої сторони предмет, схожий на пістолет чорного кольору, та наказала останньому переміститись на заднє сидіння авто. Після того, як воля потерпілого до опору була повністю подавлена вчиненим на нього нападом, сприймаючи дії нападників як небезпечні для власного здоров`я, відчувши на своїй шиї дуло пістолета, злякавшись за своє життя та здоров`я і підкорившись вимозі невстановленої у ході досудового розслідування особи, ОСОБА_4 пересів на заднє сидіння зазначеного автомобіля.

Надалі продовжуючи діяти в розріз з раніше узгодженим з ОСОБА_6 планом, невстановлена органом досудового розслідування особа передала ОСОБА_4 в`язану шапку темно-синього кольору та наказала її одягнути, що ОСОБА_4 одразу виконав.

Далі невстановлена органом досудового розслідування особа, з метою запобігти ОСОБА_4 побачити шлях їхнього пересування, обмотала шапку на рівні очей ОСОБА_4 липкою стрічкою «скотч» та поклала останнього на сидіння. Під?їхавши до будинку № 12-А на вул. М. Кибальчича, ОСОБА_6 зупинив автомобіль, а невстановлена органом досудового розслідування особа наказала ОСОБА_4 вийти з автомобіля.

Після того, як ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, ОСОБА_6 разом із невстановленою особою на викраденому автомобілі марки «Мерседес С180», червоного кольору, д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_1 , вартістю 22 000 гривень, з місця скоєння злочину зникли, а транспортним засобом, яким незаконно заволоділи, розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Крім цього, 23.04.2014 року, приблизно о 18 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленою у ході досудового розслідування особою, діючи умисно, маючи умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майна, пересуваючись на автомобілі ОСОБА_4 неподалік будинку № 12-А, на вул. Кибальчича у м. Києві, під час незаконного заволодіння автомобілем ОСОБА_4 відкрито заволоділи майном останнього.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, невстановлена органом досудового розслідування особа, відійшовши від раніше узгодженого з ОСОБА_6 злочинного плану щодо відкритого викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що воля потерпілого до опору була подавлена, під час руху автомобіля «Мерседес C180», червоного кольору, д.н.з. Чеської республіки НОМЕР_1 , невстановлена органом досудового розслідування особа відкрито заволоділа мобільним телефоном «IPhone 5S», вартістю 6600 гривень, іmеі: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Life», вартістю 25 гривень, та на рахунку якої були грошові кошти у сумі 25 гривень, золотим ланцюжком вагою 10 грам та довжиною 55 см, вартість якого складає 3000 гривень, та грошима у сумі 100 грн, які належать ОСОБА_4 , а всього незаконно заволоділи майном ОСОБА_4 на загальну суму 9 750 гривень.

Надалі ОСОБА_6 із невстановленою органом досудового розслідування особою з місця вчинення злочину на викраденому автомобілі зникли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Узагальнені доводи клопотання

26 листопада 2024 року під час судового засідання захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 .

У клопотанні захисник зазначає, що ОСОБА_6 у квітні 2014 року вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушенні за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 289 КК України. На той момент за вказані злочини було передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років та від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої відповідно.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Тим самим, з дня вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 289 КК України, вже минуло понад десять років, тому є підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності.

Позиції учасників

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав зазначене клопотання, а відтак просив закрити кримінальне провадження через сплив строків давності у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив заявлене клопотання задовольнити, визнав повністю фактичні обставини висунутого обвинувачення, підтвердив надання згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття цього кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що наявні усі законодавчі підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, при цьому зауваживши, що немає відомостей щодо переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування або суду та вчинення ним нового злочину до моменту закінчення строків давності в цьому кримінальному провадженні, що зупинило б чи перервало б перебіг давності.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора та не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Мотиви суду

Частиною 2 статті 4 КК України визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, та частиною 3 статті 4 КК України встановлено, що часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частинами 1 і 2 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до чинних станом на квітень 2014 року редакцій частин 1 і 2 статті 186 КК України (в редакції ЗУ від 15.04.2008 № 270-VI)

1. Грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

2. Те саме діяння, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, карається позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років.

Відповідно до чинних станом на квітень 2014 року редакцій частин 1 і 2 статті 289 КК України (в редакції ЗУ від 15.04.2008 № 270-VI)

1. Незаконне заволодіння транспортним засобом карається штрафом від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинені з проникненням у приміщення чи інше сховище, або якщо вони завдали значної матеріальної шкоди караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Належить зауважити, що наведені ч. 2 ст. 186 України та ч. 2 ст. 289 КК України дотепер не зазнали будь-яких змін, окрім як у ч. 2 ст. 289 КК України щодо ознаки, яка кваліфікує злочин, у виді використання електронних пристроїв для втручання в роботу технічних засобів охорони.

Чинною станом на квітень 2014 року редакцією частини 1 статті 12 КК України «Класифікація злочинів» встановлювалось, що залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Згідно з ч. 4 ст. 12 КК України на той час тяжким злочином визнавався злочин, за який передбачалось покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Чинною на теперішній час редакцією ч. 1 ст. 12 КК України «Класифікація кримінальних правопорушень» визначається, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, зокрема, відповідно до чинної частини 4 статті 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Частиною 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Частиною 2 ст. 49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Частиною 3 статті 49 КК України також передбачено, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік випадків, в яких закривається кримінальне провадження та провадження щодо юридичної особи.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

При цьому в ч. 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом, а ч. 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що передбачені ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 289 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , датовані 23.04.2024, та на теперішній час класифікуються як тяжкі злочини.

Тому визначений статтею 49 КК України строк давності для такого злочину як тяжкий, тобто строк давності закінчився 22.04.2024 о 23.59.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 сутність, підстави і наслідки його звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти такого звільнення й закриття кримінального провадження, проте такий надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий й відсутні достовірні відомості щодо його переховування від органу досудового розслідування чи суду або вчинення нового злочину до моменту закінчення строку давності в цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи сукупність кримінально-правових та процесуальних підстав для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд вважає, що подане клопотання належить задовольнити та звільнити ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 289 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі статті 49 КК та відповідно закрити кримінальне провадження № 0002981 від 23.04.2014.

Щодо процесуальних витрат

У будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема із витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Відповідно до наданих матеріалів, під час досудового розслідування здійснені витрати на залучення експертів за проведення експертизи холодної зброї (висновок експерта № 1293 від 08.09.2014) у розмірі 393,12 грн.

У постанові об`єднаної палати (ОП) ККС ВС від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 міститься такий правовий висновок: «Якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту».

З огляду на висновок постанови ОП ККС ВС від 12.09.2022, процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Враховуючи таке, суд не стягує з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні, оскільки такі відносяться на рахунок держави.

Інші питання, які вирішуються при закритті провадження.

З матеріалів провадження судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_4 було пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_6 . Водночас з огляду на звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриттям кримінального провадження, цивільний позов в частині позовних вимог до ОСОБА_6 не підлягає вирішенню по суті, а залишається без розгляду. Вказане узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 23.06.2022 у справі № 204/2626/21.

Запобіжний захід ОСОБА_6 під час судового розгляду не обирався.

У цьому кримінальному провадженні відсутні чинні арешти, накладені на майно обвинуваченого ОСОБА_6 , й тому таке питання не вирішується.

Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

З огляду на викладене та керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 49, 186, 289 КК України, ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ст. 314, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 289 КК України, (в редакції ЗУ від 15.04.2008 № 270-VI), на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0002981 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 квітня 2014 року стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289; ч. 2 ст. 186 КК України у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишти без розгляду.

Витрати за проведення експертизи холодної зброї (висновок експерта № 1293 від 08.09.2014) у розмірі 393,12 грн віднести на рахунок держави.

Речові докази залишити у матеріалах провадження.

Запобіжний захід під час судового розгляду не обирався.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1