КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/590/2025 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги представників ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року, -

за участю:

представників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером::22:002:4175, що на праві приватної належить: ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом заборони її відчуження, розпорядження та користування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представники ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали кожний окремо апеляційні скарги у яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження представник ОСОБА_7 зазначає, що з копією оскаржуваного рішення ознайомився 12.11.2024 року, а подана апеляційна скарга відповідно до штрих-коду 18.11.2024 року.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження представник ОСОБА_8 зазначає, що дізнався про оскаржуване судове рішення 10.01.2025 року з Єдиного реєстру судових рішень, подана апеляційна скарга 14.01.2025 року

Представник ОСОБА_7 зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена без належних на те правових підстав, суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

Земельна ділянка із кадастровим номером :22:002:3861 з 2001 року перебуває у приватній власності. Виділена з неї земельна ділянка із кадастровим номером :22:002:4175 відноситься до земель житлової та громадської забудови, у той час як об`єктом інкримінованого кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні є земельна ділянка лісогосподарського призначення.

Представник ОСОБА_8 зазначає, що оскаржувана ухвала винесена без належних на те правових підстав, суперечить вимогам кримінально процесуального закону.

Земельна ділянка, що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 не відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України. Остання добросовісно та відкрито із дотримання вимог чинного законодавства придбала дану земельну ділянку.

Органом досудового розслідування не наведено жодних конкретних доказів, які б свідчили, що земельна ділянка знаходиться в межах лісового господарства. Разом з тим, арешт накладений оскаржуваною ухвалою на земельну ділянку понад рік, тому тривале по часу обмеження прав власника є порушенням норм національного законодавства.

В судове засідання прокурор не з`явився, на адресу Київського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи не направляв.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене, а також для забезпечення можливості розгляду апеляційних скарг у розумних строк, з метою недопущення затягування розгляду справи, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, в провадженні ГСУ НП України перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000441 від 06.05.2020 року.

17.11.2023 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду м. Києва про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером::22:002:4175, що на праві приватної належить: ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом заборони її відчуження, розпорядження та користування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером::22:002:4175, що на праві приватної належить: ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом заборони її відчуження, розпорядження та користування.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується частково з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на земельну ділянку, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на вищевказану земельну ділянку, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді в частині встановлення заборони користування, а саме земельною ділянкою з кадастровим номером::22:002:4175, що на праві приватної належить: ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_1 , оскільки така заборона або обмеження може бути застосована, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Таких даних ні клопотання прокурора, ні оскаржуване судове рішення не містять, як і не обґрунтовано можливість настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, у разі незастосування такого заходу.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неврахуванням слідчим суддею всіх вимог кримінального процесуального законодавства щодо арешту майна, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про накладення арешту із забороною розпорядження та відчуження будь-яким особам будь-яким способом та без заборони користування земельною ділянкою, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представників ОСОБА_6 - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером::22:002:4175, що на праві приватної належить: ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом заборони її відчуження, розпорядження та користування, -скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про накладення арешту, - задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :22:002:4175, що на праві приватної належить: ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом заборони її відчуження та розпорядження, без заборони користування.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3