Справа №705/861/25
1-в/705/106/25 УХВАЛА
24 лютого 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
представника установи виконання покарання ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції з ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України № 3886-ІХ від 09.08.2024 та приведення вироку відповідно до вимог чинного законодавства,
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути його карну справу у зв`язку з декриміналізацією.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 судовому засіданні просив суд заяву засудженого ОСОБА_3 задовільнити, звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного по епізодам вчинення викрадення чужого майна (крадіжки) на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на час вчинення крадіжок. Покарання, призначене ОСОБА_3 за. вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.04.2022 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі просив залишити без змін.
Представник адміністрації установи ОСОБА_4 у судовому засіданні при розгляді заяви засудженого поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши засудженого, прокурора та представника адміністрації установи, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, дійшов таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2022 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано до призначеного покарання невідбуту ОСОБА_3 частину покарання згідно з вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2019, та призначено йому остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_3 рахується з 10.11.2021.
Остаточне покарання за цим вироком призначене на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої ОСОБА_3 частини покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2019, за яким ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, із заподіянням матеріальної шкоди потерпілому 07.06.2018 на суму 467 грн 32 коп.; ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, із заподіянням матеріального збитку потерпілим 19.06.2018 на суму 2609 грн 68 коп., 19.06.2018 на суму 850 грн, 25.06.2018 на суму 300 грн, 26.06.2018 на суму 900 грн, 02.07.2018 на суму 976 грн 67 коп. та 05.07.2018 на суму 293 грн; ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Разом з тим Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон № 3886-ІХ, який набув чинності 09 серпня 2024 року.
Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.
Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.
Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).
За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями, які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.
Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.
Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.
Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.
Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01.01.2018 ця сума становила 1700 грн, а станом на 01.01.2021 ця сума становила 2270 грн.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2019 завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність виключення з вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2019 обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду за фактом крадіжки майна 07.06.2018 на суму 467 грн 32 коп. та обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України по епізодам за фактами крадіжок майна 19.06.2018 на суму 850 грн, 25.06.2018 на суму 300 грн, 26.06.2018 на суму 900 грн, 02.07.2018 на суму 976 грн 67 коп. та 05.07.2018 на суму 293 грн, та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
Водночас встановлено, що кримінальна караність діянь, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за фактом крадіжки майна 19.06.2018 на суму 2609 грн 68 коп. та за ч. 1 ст. 263 КК України за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.05.2019 не усунута.
Також ОСОБА_3 за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.04.2022 завдав матеріальної шкоди потерпілим на суми, що менші ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, враховуючи часткову декриміналізацію, введену новим Законом, на підставі ст. 5 України, суд доходить висновку про необхідність виключення з вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.04.2022 обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду за фактом крадіжки майна 03.10.2021 на суму 1000 грн та 05.10.2021 на суму 367 грн 34 коп., та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
Водночас встановлено, що кримінальна караність діянь, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.04.2022 не усунута
На цих підставах ОСОБА_3 необхідно вважати засудженим вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2022 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України. Призначене ОСОБА_3 покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2022 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі належить залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд
Заяву засудженого ОСОБА_3 задовольнити.
Привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 вироки, за якими засуджений ОСОБА_3 .
Виключити з вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду за фактом крадіжки майна 07.06.2018 на суму 467 грн 32 коп., та обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України по епізодам за фактами крадіжок майна 19.06.2018 на суму 850 грн, 25.06.2018 на суму 300 грн, 26.06.2018 на суму 900 грн, 02.07.2018 на суму 976 грн 67 коп. та 05.07.2018 на суму 293 грн, та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
Виключити з вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2022 року обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України по епізоду за фактом крадіжки майна 03.10.2021 на суму 1000 грн та 05.10.2021 на суму 367 грн 34 коп., та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання за цими епізодами у зв`язку з усуненням законом караності діяння.
ОСОБА_3 вважати засудженим вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2022 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України.
Призначене ОСОБА_3 покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2022 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1