Провадження № 1-кс/461/7825/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000414 від 01.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, працюючого водієм-експедитором ТОВ «Вигідна покупка» , із повною вищою освітою, неодруженого, утриманців немаючого, військовозобов`язаного, не депутата, не інваліда, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Галицького районного суду м. Львова звернувся з клопотанням старший слідчий СУ ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000414 від 01.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000414 від 01.04.2024, ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів та психотропних речовин, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів та психотропних речовин шляхом передачі з рук в руки, з метою протиправного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 05.06.2024 придбав у невстановленої досудовим розслідування особи психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою не менше 0,0041 грама, а також наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою не менше 0,19 грама.

В подальшому, ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 05.06.2024 вказаний наркотичний засіб та психотропну речовину переніс в гараж № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-7» за адресою м. Львів, вул. Сяйво, 2а, що перебуває у користуванні ОСОБА_4 , де зберігав з метою подальшого збуту.

05.06.2024 в період часу з 07:00 год. до 07:10 год. в ході негласного обстеження публічно недоступного місця, а саме гаража № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-7» за адресою м. Львів, вул. Сяйво, 2а, виявлено та вилучено амфетамін, що віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено, масою 0, 041 грама та канабіс, що віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,19 грама, які ОСОБА_4 зберігав з метою подальшого збуту.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, повторно, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів шляхом передачі з рук в руки, з метою протиправного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 21.09.2024 вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 .

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 21.09.2024, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , повторно придбали у невстановленої досудовим розслідування особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою не менше 0,68 грама, який 21.09.2024 о 11:05 год. на автомобілі «Skoda», р.н.з. НОМЕР_2 вказаний наркотичний засіб перевезли в гараж № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-7» за адресою м. Львів, вул. Сяйво, 2а, де зберігали з метою подальшого збуту.

21.09.2024 в період часу з 12:00 год. до 12:10 год. в ході негласного обстеження публічно недоступного місця, а саме гаража № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-7» за адресою м. Львів, вул. Сяйво, 2а, виявлено та вилучено канабіс, що віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,68 грама, який ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , повторно, зберігали з метою подальшого збуту.

Крім того, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, повторно, всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 із наступними змінами і доповненнями, ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 із наступними змінами та доповненнями, для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів та психотропних речовин шляхом передачі з рук в руки, з метою протиправного збагачення, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 18.12.2024 придбав у невстановленої досудовим розслідування особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс.

В подальшому, ОСОБА_4 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 18.12.2024 вказаний наркотичний засіб переніс в гараж № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-7» за адресою м. Львів, вул. Сяйво, 2а, що перебуває у користуванні ОСОБА_4 , де повторно зберігав з метою подальшого збуту.

19.12.2024 в ході проведення обшуку гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-7», що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Сяйво, 2а який перебував у користуванні ОСОБА_4 , виявлено та вилучено канабіс, що віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, які ОСОБА_4 повторно зберігав з метою подальшого збуту.

19.12.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, українцю, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами про хід та результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновками експертів, протоколами обшуку, речовими доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Оцінюючи особу підозрюваного та обставини вчинення тяжких кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, орган досудового розслідування приходить до переконання в тому, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому є підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання за вищевказаними підставами та просила його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання слідчого заперечив покликаючись на необгрунтованість викладених у клопотанні обставин та відповідно безпідставність вимог. Вважає, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є необгрунтованою. Просив врахувати, що підозрюваний є особою молодого віку, працює та позитивно характеризується. Крім цього, вважає, що слідчим у клопотанні не доведено необхідності визначення підозрюваному застави у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотанням про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000414 від 01.04.2024, ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Львівською обласною прокуратурою.

19.12.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваному у встановлений законом термін.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.

Мотиви і оцінка слідчого судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних в клопотанні кримінальних правопорушень, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості повідомленої підозри, за своєю суттю зводяться до оцінки наявних у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх належності, допустимості і достатності для висновку про остаточну винуватість підозрюваного, що виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Оцінку таким доказам і кінцевий висновок щодо винуватості особи має надати суд під час розгляду справи по суті.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 19.12.2024, вчинив зазначені кримінальні правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень, що інкримінуються підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинені ним діяння, може спонукати останнього, перебуваючи на волі, ухилитися (змінити місце проживання, у т.ч. шляхом виїзду за кордон, тощо) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання.

Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні) підтверджується тим, що на даний час не встановлено всіх свідків та осіб, які можуть бути причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення та не допитано їх, показання яких мають важливе значення для встановлення всіх обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) полягає у тому, що підозрюваний може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, а також з іншими підозрюваними, давати цим особам поради з врахуванням відомих їй обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків спростовуються стадією кримінального провадження, в якому досудове розслідування не закінчено, на даний час не встановлено всіх свідків та осіб, які можуть бути причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим наявна потреба у застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав слідчий у клопотанні.

Підозрюваний відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого в частині обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У клопотанні про обрання запобіжного заходу вказано, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу, яка перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Саме такий розмір застави та покладення указаних вище обов`язків забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, належну процесуальну поведінку та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого (підозрюваного) на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Слідчим у клопотанні належним чином не обгрунтовано що застава у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та необхідності визначення застави у 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя приймає до уваги доводи захисника про те, що вказаний у клопотанні розмір застави у 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб необґрунтований та непомірний для підозрюваного, а тому, враховуючи тяжкість злочину, його суспільну небезпечність та наслідки, особу підозрюваного, обставини вчинення злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 242240 гривень 00 копійок.

Даний розмір застави слідчий суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин подане клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000414 від 01.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 16.02.2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-не відлучатися з міста Львова без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку наявності таких.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного у разі внесення застави, визначити до 16 лютого 2025 року, у межах строку досудового розслідування.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.12.2024 року.

Cлідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_8