Справа № 557/158/25
Провадження № 1-кс/557/19/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селищі Гоща клопотання слідчого СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Гощанського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР за №0000019 від 26.01.2025 року, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гоща Гощанського району Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, розлучений, українець, громадянин України, раніше судимого:

- 18.10.2024 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Гощанського відділу Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000019 від 26.01.2025, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи судимим востаннє 18.10.2024 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку 1 (один) рік під час відбуття покарання, до погашення чи зняття судимості у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.

26.01.2025 в період часу з 09:00 год. по 09:40 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вільного доступу здійснив крадіжку мобільного телефону марки «Motorola Е13» ( НОМЕР_1 ) в приміщенні терапевтичного відділення КНП Гощанської БПЛ, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , медсестрі даного відділення.

Відомості за вказаним фактом 26.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено фактичні дані та здобуто достатні докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме протоколом огляду місцевості, що по вул. Садова, селища Гоща, Рівненського району, Рівненської області, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 26.01.2025, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 26.01.2025, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 30.01.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, і не буде виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки, ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, а тому, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та в пошуках матеріального збагачення може покинути своє місце проживання, якщо до нього буде застосований запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Окрім, того існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний буде незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, що є підставою шляхом вмовлянь та погроз незаконно впливати на потерпілих та свідків, щодо зміни показань. Окрім того, після отримання копій матеріалів, якими обгрунтовується клопотання про обрання запобіжного, підозрюваному стануть відомі особисті дані свідків вчиненого кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань, переслідуючи мету перешкоджання кримінальному провадженню.

Також існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме він буде вчиняти й інші кримінальні правопорушення, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин під час відбуття покарання перебуваючи на іспитовому терміні.

За таких обставин, слідчий вказує, що обрання, щодо підозрюваного ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, жоден із більш м`якіших запобіжних заходів (особисте зобов`язання, особиста порука, застава чи домашній арешт) не пов`язаних із триманням під вартою, він зможе впливати на потерпілого, свідків, експерта та спеціаліста з метою зміни їх показань, підкупу, створення штучних доказів, знищити, сховати, або спотворити будь-які речові докази, які мають істотне значення для справи, переслідуючи мету перешкоджання кримінальному провадженню та уникнення від відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з можливістю внесення застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 242 240 грн.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що підозрюваний повністю визнав свою вину, відшкодував завданий збиток, має постійне місце проживання, вважає обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Вислухавши підозрюваного та його захисника, доводи прокурора, ознайомившись з клопотанням та доданими матеріалами, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам КПК України, його копію підозрюваний та його захисник отримали завчасно.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При розгляді клопотання встановлено, що слідчим відділу поліції проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 26.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

30.01.2025 ОСОБА_4 в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відновідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання лише за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Разом з тим, вказаний у клопотанні слідчої ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні слідчою, ні прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду вважати, що ОСОБА_4 має намір ухилятися від слідства, адже лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винним не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.

Зокрема, під час досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 сприяє у розкритті кримінального правопорушення.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

У справі «Мамедова проти росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01.06.2006 щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя (W v. Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

ОСОБА_4 має постійне місце проживання, проживає разом з донькою ОСОБА_13 , 2009 р.н., матір`ю ОСОБА_9 , 1959 р.н., батьком ОСОБА_14 , 1960 р.н. та братом ОСОБА_15 , 1982 р.н.

За таких обставин, вважаю, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на даному етапі досудового розслідування вказаного кримінального провадження не є доведеним, а саме лише посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не свідчить про безумовне недотримання ним процесуальних обов`язків, які на нього можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від вказаних осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначених ст. 615 цього Кодексу (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Слідчий суддя враховує, що у даному кримінальному провадженні вже проведена товарознавча експертиза №584-Е від 29.01.2025, відповідно до якої телефон «Motorola E13», чорного кольору в технічно справну стані, встановлена ринкова вартість предмету злочину 3 262,00 грн. без ПДВ, тому слідчий суддя вважає, що за наведених обставин ризик незаконного впливу на експертів у даному кримінальному провадженні зведений до мінімального.

Що стосується ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, то оцінка наявності такого ризику слідчим суддею враховується, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин під час відбуття покарання перебуваючи на іспитовому терміні.

За таких обставин по справі, приходжу висновку про наявність визначеного п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддею звертається увага на те, що у клопотанні та в судовому засіданні слідчим і прокурором не обґрунтовано того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, не зможе запобігти ризикам, визначеним в клопотанні і що наявні ризики виправдовують застосування до підозрюваного саме виняткового запобіжного заходу.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне.

При цьому наявність постійного місця проживання підозрюваного, міцних соціальних зв`язків за встановлених обставин не є достатньою обставиною для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Враховуючи доведений стороною обвинувачення один ризик, ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та самі його обставини, наявність стійких соціальних зв`язків, приймаючи до уваги відповідну процесуальну поведінку підозрюваного після вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що підозрюваний не вчиняв спроб переховатися від правоохоронних органів, не вчиняв будь-яких дій для перешкоджання розслідуванню, а навпаки сприяв його проведенню, про що свідчить добровільне надання підозрюваним показань, зважаючи на інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України в їх сукупності, приходжу висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на переконання слідчого судді, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Виконання вказаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що убезпечує можливі контакти із свідками кримінального правопорушення, потерпілими та експертами.

Водночас, на підозрюваного необхідно покласти відповідні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк домашнього арешту слід визначити в межах строку досудового розслідування, строком на шістдесят днів, без застосування електронного засобу контролю, а саме по 30.03.2025 включно.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, без застосування електронного засобу контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 18 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв.;

- не відлучатися за межі селища Гоща Рівненського району Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця свого проживання;

- утриматись від спілкування із свідками, експертами та потерпілою у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд за межі України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали до 30.03.2025 року включно.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 30.03.2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1