Провадження № 1-кп/734/153/25 Справа № 734/527/25
В И Р О К

іменем України

19 лютого 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000021, відомості про яке внесені 10 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пархимів Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, із середньою освітою, військовослужбовця Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , військове звання - солдат, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

солдат ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці, залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини, несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 4, 11, 12, 16 і 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян. Згідно з п. 2 цього Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсинами. Відповідно до п. 3 цього Положення Міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система. Згідно з п. 9 цього Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продане зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ, на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом із Міністерством внутрішніх справ. Відповідно до п. 15 цього Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Відповідно до п.п. 8.9, 13.1 цієї Інструкції боєприпаси - це спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту, до них належать патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, а також заряджені патрони до гладкоствольних мисливських рушниць, мисливський порох і капсулі. Термін вибухові матеріали об`єднує в собі два терміни - вибухові речовини та засоби ініціювання. Вибухові речовини - це хімічні сполуки чи суміші, здатні під впливом зовнішнього імпульсу до самопоширення з великою швидкістю хімічної реакції із утворенням газоподібних продуктів та виділенням тепла. До них належать амоніти, амонали, тротил, вибухові напівпродукти утилізації - порохи тощо. Згідно з п. п. 14.1, 15.1 цієї Інструкції підставою для видачі дозволів на придбання вибухових матеріалів підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють вибухові роботи та виготовляють вибухові речовини, є клопотання керівників цих організацій, до яких додається перелік визначених документів. Вибухові матеріали мають зберігатися в призначених для цієї мети приміщеннях і місцях, які відповідають встановленим НПАОП 0.00-7.08-07 вимогам. Відповідно до п. п. 1,2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року № 2471-ІІ ,зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян. Всупереч наведеним нормативно-правовим актам ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проти порядку громадської безпеки за наступних обставин.

ОСОБА_3 , у порушення вказаних вимог законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням точний день та час, але не пізніше листопада 2022 року, перебуваючи у районі населеного пункту Бахмут Донецької області, під час виконання бойового завдання, знайшов вогнепальну збою та дев`ятсот тридцять шість бойових припасів до неї, а саме - автомат Калашникова АК-74 калібру 5.45 мм, що є вогнепальною зброєю, придатним до стрільби, та дев`ятсот тридцять шість патронів, що є бойовими 5,45 мм проміжними патронами. Усвідомлюючи, що знайдені ним предмети є вогнепальною зброєю та боєприпасами, ОСОБА_3 підібрав їх, тим самим обернув у власне протиправне володіння, чим фактично вчинив незаконне їх придбання без передбаченого законом дозволу та у подальшому в особистих речах, при собі, перевіз до місця свого проживання, за адресою у АДРЕСА_2 , чим здійснив їх незаконне носіння та зберігав їх у житловому будинку без передбаченого законом дозволу до 17 січня 2025 року включно. У подальшому, у період часу з 11.19 години до 12.36 години 18 січня 2025 року працівниками поліції під час проведення санкціонованого обшуку за адресою у АДРЕСА_2 у приміщеннях житлового будинку за місцем мешкання ОСОБА_3 виявлені та вилучені автомат Калашникова АК-74 калібру 5.45 мм, № НОМЕР_2 , 1982 року виготовлення, виробництва СРСР, придатний до стрільби та дев`ятсот тридцять шість шт бойових 5,45 мм (5,45x39 мм) проміжних патронів, із яких: 896 шт - із кулями зі сталевими сердечниками; 25 шт - із трасуючими кулями; 15 шт - із бронебійними кулями, що придатні до стрільби.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, - придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

31 січня 2025 року між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до правових норм ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій за ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, - з відбуванням покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що солдат ОСОБА_3 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Угода від 31 січня 2025 року про визнання винуватості між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши позиції прокурора ОСОБА_4 і захисника-адвоката ОСОБА_5 , показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 31 січня 2025 року, укладеної між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , призначивши обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, із застосуванням правових норм ст. 75 КК України, - з відбуванням покарання з випробуванням із визначенням іспитового строку на 2 (два) роки, а також покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, дотримуючись правових норм ст.ст. 50 і 65 КК України, враховує щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, особу винного, який позитивно характеризується за місцями проживання і проходження військової служби, є учасником бойових дій, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, має на утриманні трьох малолітніх дітей, та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на певний строк із застосуванням правових норм ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Із обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути у дохід держави грошові кошти в розмірі 7561.05 гривень процесуальних витрат. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до правових норм ст. 100 КПК України. Підстави для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 у дохід держави грошові кошти в розмірі 7561 (сім тисяч п`ятсот шістдесят одна) гривня 05 копійок процесуальних витрат.

Речові докази: вилучені під час проведення обшуку 18 січня 2025 року у АДРЕСА_2 автомат Калашникова АК-74 калібру 5.45 мм, № НОМЕР_2 , 1982 року виготовлення, виробництва СРСР, а також 936 (дев`ятсот тридцять шість) шт бойових 5,45 мм (5,45x39 мм) проміжних патронів (із яких: 896 (вісімсот дев`яносто шість) шт - із кулями зі сталевими сердечниками; 25 (двадцять п`ять) шт - із трасуючими кулями; 15 (п`ятнадцять) шт - із бронебійними кулями), - конфіскувати у дохід держави.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із дня проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований. Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому, захиснику-адвокату і прокурору.

Суддя