Справа № 953/2078/25
Провадження № 1-кп/953/672/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 13.02.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Буринь Буринського району Сумської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2025 року приблизно о 22 год. ОСОБА_3 за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 вчинив кримінальний проступок за таких обставин. Під час конфлікту з дружиною ОСОБА_4 в обвинуваченого раптово виник умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень. Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_3 підійшов до потерпілої та, знаходячись у положенні стоячи обличчям до обличчя, на відстані витягнутої руки, схопив ОСОБА_4 обома руками за шию і почав здавлювати, після чого, тримаючи за шию, повалив на підлогу. Коли ОСОБА_4 лежала на спині, обвинувачений схопив її обома руками за плечі, передпліччя, кисті та силою утримував у такому положенні. Згодом ОСОБА_3 схопив дружину за волосся та вдарив голову об шафу.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-282/2025 від 14.02.2025 року було спричинено тілесні ушкодження у виді саден на шиї, тулубі і синців на обличчі та руках. Зазначені тілесні ушкодження є легкими за критеріями, визначеними у п. п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, як такі, що викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_4 також надала до суду заяву про беззаперечну згоду з установленими органом досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України і згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З огляду на зазначене, оскільки учасники кримінального провадження не оспорюють встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин справи, обізнані із правовими наслідками застосування передбаченої ст. 302 КПК України спеціальної процедури, суд, переконавшись у добровільності їх позиції, вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

За встановлених органом досудового розслідування обставин суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії, що полягали в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, за ч. 1 ст. 125 КК України,.

Обираючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд керується такими нормами матеріального права.

Як передбачено ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Під час обрання винній особі заходу примусу суд, як унормовано п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. У розумінні наведеної правової норми критеріями визначення тяжкості правопорушення є класифікація, наведена у ст. 12 КК України, а також особливості конкретного злочину чи проступку.

Оцінюючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення відповідно до наведених вище орієнтирів, суд бере до уваги, що вчинене ОСОБА_3 діяння згідно з ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, проте було пов`язане з домашнім насильством щодо дружини, полягало у брутальних агресивних діях, вчинених з використанням власної фізичної переваги, які становили загрозу для здоров`я потерпілої.

Оскільки зв`язок протиправного діяння з домашнім насильством не охоплюється об`єктивною стороною кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зазначене підсилює тяжкість правопорушення у межах даної кримінально-правової кваліфікації і підлягає врахуванню під час призначення покарання відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України.

На правовідносини, пов`язані із вчиненням таких проступків, поширює дію Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами від 11.05.2011 року, ратифікована Україною 20.06.2022 року, яка набула чинності для нашої держави 01.11.2022 року (ст. 2). Згідно з ч. 1 ст. 45 Конвенції сторони зобов`язалися вживати необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення покарання ефективними, пропорційними та переконливими санкціями за вчинення правопорушень, установлених відповідно до цього міжнародно-правового акту, з урахуванням ступеня їхньої тяжкості.

Бере суд до уваги і відомості, що характеризують особу ОСОБА_3 . Зокрема, обвинувачений раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, не має негативних характеристик за місцем проживання, на диспансерному психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, не є особою з інвалідністю, не має на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку.

Обставиною, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_3 ,.

Як обставину, що згідно з п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання, суд враховує вчинення кримінального правопорушення стосовно подружжя, про що зазначено в обвинувальному акті.

З огляду на те, що скоєний проступок пов`язаний із домашнім насильством, а також наведені вище обставини цього конкретного діяння, суд вважає недостатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання новим кримінальним правопорушенням призначення йому покарання у виді штрафу, найбільш м`якого у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України. Окрім наведеного, ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований і не має законних джерел доходу, що ставить під сумнів сплату обвинуваченим штрафу, у разі його призначення, за власний рахунок, і відповідно ефективність такого покарання як заходу впливу на винну особу для досягнення визначеної у ч. 2 ст. 50 КК України мети.

З причин відсутності у ОСОБА_3 офіційного працевлаштування йому не може бути призначено і покарання у виді виправних робіт, яке згідно з ч. 1 ст. 57 КК України відбувається за місцем роботи засудженого.

Виходячи з викладеного суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт. Водночас враховуючи притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності вперше, повне визнання ним винуватості, щире каяття, а також позицію потерпілої, яка не наполягала на призначенні ОСОБА_3 суворого покарання, суд визначає строк цього заходу примусу у мінімальних межах, визначених ч. 2 ст. 56 і санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідне покарання суд вважає пропорційним, співмірним тяжкості і наслідкам протиправного діяння, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрат на залучення експерта та інших процесуальних витрат у справі не понесено, речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і правових підстав для його обрання, враховуючи застосований щодо ОСОБА_3 вид покарання і процесуальні позиції сторін, суд не знаходить.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.

Початок строку відбування покарання обчислювати з дня прибуття і поставлення засудженого на облік за місцем відбування покарання.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження надіслати копію вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1