КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1755/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001041 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року частково задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0001041.

Накладено арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено 04 грудня 2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , повний перелік згідно резолютивної частини ухвали. В решті клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляційні скарги, в яких просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі.

Обґрунтовує доводи апеляційних скарг тим, що вилучене в ході обшуку майно не містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не було об`єктом кримінально протиправних дій, не відповідає критеріям ст.98 КПК України і не може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.

Зазначає, що ОСОБА_10 не є учасником кримінального провадження, з моменту вилучення речей її жодного разу не викликали до органів досудового розслідування, вилучені речі не є предметами, вилученими з обігу.

Також зазначає, що вилучені кошти є її особистими коштами, оскільки її брат ОСОБА_8 є моряком, постійно пересилає та передає їй кошти, тож, вилучені грошові кошти не мають відношення до кримінального провадження.

Представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про відкладення судового розгляду не просив.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності осіб, які без поважних причин не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001041 від 18.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.04.2024 до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт співробітника УБН ГУНП у м. Києві про те, що організована злочинна група, очолювана громадянином ОСОБА_11 здійснює незаконне зберігання, пересилання та також збут особливо небезпечного наркотичного засобу "канабіс" на території Солом`янського району міста Києва (ЄО-15505).

03.12 2024 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

03.12.2024 під час проведення санкціонованого обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено наступне майно, а саме: Накладні ТОВ «Нова Пошта» за № 8167 від 02.09., за № 1785 від 16.11, за № 3221, які поміщено до спец. пакету № 1CR 0100142;

Банківські картки, а саме: «РайфайзенБанк» за номером НОМЕР_1 ; «ПриватБанк» за номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . НОМЕР_4 , «ПумбБанк» за номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , які поміщено до спец. пакету № CRI 1039615:

МакБук «Air» модель А 2337, сірого кольору із зарядним до нього, жорсткий диск сірого кольору моделі jsm321іа марки самсунг, які поміщено до спец пакету № ЕХРОЗ16761;

Сім-карта мобільного оператора «Лайф» за номером НОМЕР_8 , тримач для сім-карти за номером НОМЕР_9 , які поміщено до спец. пакету №CRI 1039916;

Пристрій для куріння, а саме: прозора скляна колба із залишками нашарування речовини коричневого кольору, яку було поміщено у картонну коробку, пластикова банка білого кольору в середині якої знаходиться пристрій для куріння, яку поміщено до картонної коробки, яку поміщено до спец. пакету № PSP 4219626;

Поліетиленовий пакетик з пазовим замком в середині якого міститься насіння для вирощування, рослинного походження зеленого кольору зі специфічним запахом, який поміщено до спец. пакету № CR1 1039617

Поліетиленовий пакетик з пазовим замком синього-прозорого кольору в середині якого міститься печиво темного кольору зі специфічним запахом, який поміщено до спец. пакету № CRI1039618

Посвідчення уповноваженої особи на ім`я ОСОБА_12 , видане 01.01.2024. дійсне до 31.12.2024 з відтиском печатки синього кольору та фото особи, яке поміщено до спец. пакету № CRI 1039619

Зв`язка ключів з 6 ключами, зв`язка з 2 ключами та магнітом, а також ключі до автомобіля, які поміщено до спец. пакету № CR1 1039620

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN JETTA» за № НОМЕР_10 на зареєстрований на ім`я ОСОБА_10 , який поміщено до спец. пакету № CRI 1039621

Мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору у неробочому стані ( ОСОБА_7 ). телефон марки «iPhone» у прозорому чохлі з сім-картою «Водафон», який не працює ( ОСОБА_12 ). які поміщено до спец. пакету № ЕХРОЗ 16760

Мобільний телефон марки «iPhone» у рожевому чохлі, телефон білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_11 . ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , з номером телефону НОМЕР_13 , який поміщено до спец. пакету № ЕХР 0316758

Мобільний телефон марки «Samsung А10». ІМЕІ: НОМЕР_14 , ІМЕІ 2: НОМЕР_15 , який поміщено до спец. пакету №ЕХР0316759;

Грошові кошти, а саме: 5 купюр номіналом 200 грн. (1000 грн.); 269 купюр номіналом 500 грн. (134500 грн.); 291 купюра номіналом 1 000 грн. (291000 грн.), які поміщено до спец. пакету № ЕХР 0316757;

Договір оренди нежитлових приміщень від 24.08.2023 з додатками на 7 арк. Та договір оренди приміщення від 19.08.2024 на 4 арк., які поміщено до спец. пакету № ЕХР 0334446.

Вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001041 від 18.04.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

27.01.2025 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва накладено арешт (з забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено 04 грудня 2024 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- накладні ТОВ «Нова Пошта» за № 8167 від 02.09., за № 1785 від 16.11, за № 3221, які поміщено до спец. пакету № ІCR 0100142;

- Банківські картки, а саме: «РайфайзенБанк» за номером НОМЕР_1 ; «ПриватБанк» за номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , «ПумбБанк» за номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , які поміщено до спец. пакету № CRI 1039615;

- МакБук «Air» модель А 2337, сірого кольору із зарядним до нього, жорсткий диск сірого кольору моделі jsm321jа марки самсунг, які поміщено до спец пакету №ЕХРО316761;

- Сім-карта мобільного оператора «Лайф» за номером НОМЕР_8 , тримач для сім-карти за номером НОМЕР_9 , які поміщено до спец. пакету №CRI 1039916;

- Пристрій для куріння, а саме прозора скляна колба із залишками нашарування речовини коричневого кольору, яку було поміщено у картонну коробку, пластикова банка білого кольору в середині якої знаходиться пристрій для куріння, яку поміщено до картонної коробки, яку поміщено до спец. пакету № PSP 4219626;

- Поліетиленовий пакетик з пазовим замком в середині якого міститься насіння для вирощування, рослинного походження зеленого кольору зі специфічним запахом, який поміщено до спец. пакету № CRІ 1039617;

- Поліетиленовий пакетик з пазовим замком синього-прозорого кольору в середині якого міститься печиво темного кольору зі специфічним запахом, який поміщено до спец. пакету № CRI1039618;

- Посвідчення уповноваженої особи на ім`я ОСОБА_12 , видане 01.01.2024, дійсне до 31.12.2024., з відтиском печатки синього кольору та фото особи, яке поміщено до спец. пакету № CRI 1039619;

- Мобільний телефон марки «iPhone» чорного кольору у неробочому стані ( ОСОБА_7 ), телефон марки «iPhone» у прозорому чохлі з сім-картою «Водафон», який не працює ( ОСОБА_12 ), які поміщено до спец. пакету № ЕХРОЗ 16760;

- Грошові кошти, а саме: 5 купюр номіналом 200 грн. (1000 грн.); 269 купюр номіналом 500 грн. (134500 грн.); 291 купюра номіналом 1 000 грн. (291000 грн.), які поміщено до спец. пакету №ЕХР 0316757.

В решті клопотання - відмовлено,зв`язку ключів з 6 ключами, зв`язка з 2 ключами та магнітом, а також ключі до автомобіля, які поміщено до спец. пакету № CRІ 1039620; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN JETTA» за № НОМЕР_16 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_10 , який поміщено до спец. пакету № CRI 1039621; Мобільний телефон марки «iPhone» у рожевому чохлі, телефон білого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , з номером телефону НОМЕР_13 , який поміщено до спец. пакету № ЕХР 0316758; Мобільний телефон марки «Samsung А10», ІМЕІ: НОМЕР_14 , ІМЕІ 2: НОМЕР_15 , який поміщено до спец. пакету № ЕХР0316759; Договір оренди нежитлових приміщень від 24.08.2023 з додатками на 7 арк. та договір оренди приміщення від 19.08.2024 на 4 арк., які поміщено до спец. пакету № ЕХР 0334446, - зобов`язано повернути власникам.

Задовольняючи частково клопотання прокурора слідчий суддя виходив з того, що матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і, таким чином, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, до матеріалів клопотання долучена постанова слідчого - заступника начальника СВ ВП№1 Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві капітана поліції ОСОБА_13 від 04.12.2024, якою вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001041 від 18.04.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, частково задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на вищевказане майно, вилучене під час обшуку, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання представника апелянтів на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна, та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_7 не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні.

Доводи представника апелянтів про те, що грошові кошти є особистими коштами ОСОБА_7 , які їй пересилає закордону її брат ОСОБА_8 , оцінюються колегією суддів критично, оскільки не спростовують правильність висновків слідчого судді на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження, про наявність підстав для арешту вилучених грошових коштів, які містять ознаки речових доказів, оскільки незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

Вказані доводи апелянтів підлягають перевірці в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Інші зазначені в апеляційних скаргах доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 27 січня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_14

Судді:

ОСОБА_3 ___________ОСОБА_4 ____________