Справа № 367/2420/25
Провадження №1-кс/367/348/2025
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпінь клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 02 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України,

у с т а н о в и в:

03 березня 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 02 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає наступне.

До чергової частини ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що 01.03.2025 о 23 год. 28 хв. у селищі Гостомель Бучанського району Київської області, працівниками поліції зупинений автомобіль марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для перевірки посвідчення водія, видане на його ім`я серії НОМЕР_2 з ознаками підробки.

02.03.2025 в ході проведення огляду місця події за адресою: Київська область, Бучанський район, селище Гостомель, вул. Остромирська, поблизу буд. 35, у ОСОБА_4 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 з ознаками підробки. Під час огляду зазначене посвідчення водія поміщено та запаковано до спец-пакету № PSP 2358599.

Зазначене майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане ТСЦ 5641 від 28.01,2025, яке е предметом вчинення кримінального правопорушення, вилучене в ході огляду місця події, має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 02 березня 2025 року посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В зв`язку із вищевикладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 02 березня 2025 року, який проводився за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., м. Гостомель, вул. Остромирська, на ділянці місцевості поблизу будинку 35, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 надала заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не прибув, про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання, додані до нього документи, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В провадженні сектору дізнання відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000037 від 02 березня 2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, використання завідомо підробленого документа.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені 02 березня 2025 року про те, що 01 березня 2025 року за адресою Київська область, Бучанський район, смт. Гостомель, працівниками поліції був зупинений автомобіль «Фольцваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав для перевірки посвідчення водія на свої ім`я серії НОМЕР_2 , з ознаками підробки ( 7714).

В ході огляду місця події, який було проведено 02 березня 2025 року в період часу з 00 год. 12 хв. до 00 год. 18 хв. слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 виявлено посвідчення водія НОМЕР_2 , категорія « В», на дата видачі 28.01.2025 року з ознаками підробки на ім`я ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке останній видав добровільно, під час огляду посвідчення було вилучено та поміщено до спец пакету № PSP2358599.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 посвідчення водія серії НОМЕР_2 з ознаками підробки на ім`я ОСОБА_4 визнано речовим доказом.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року). Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Частина 2 статті 167 КПК України встановлює, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частина 1 статті 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до абзацу 2 частини 10 статті 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказане в клопотанні майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а накладення арешту в даному випадку може запобігти ризикам, передбаченим абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України.

Слідчий суддя на даній стадії зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладені обставини, наявні усі підстави вважати, що вилучено в ході огляду посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на з ознаками підробки на ім`я ОСОБА_4 в подальшому може бути використаний як речовий доказ факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

Зважаючи на це, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170-174, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 02 березня 12025 року під час проведення огляду місця події, який проводився за адресою: Київська область, Бучанський район, селище Гостомель, вул. Остромирська, на ділянці місцевості поблизу будинку 35, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 к