Провадження № 1-кс/947/55/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001120 від 04.09.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Беляцьківка Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, українця, одруженого, неповнолітних дітей не має, з вищою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за АДРЕСА_2 , заступника начальника Морехідного фахового коледжу ім. О.І. Маринеска НУ «Одеська морська академія» з навчально-виховної роботи,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001120 від 04.09.2024 року відносно ОСОБА_4 ..

Обставини вчинення кримінального правопорушення викладені прокурором письмово в клопотанні.

Прокурор звертається з клопотанням про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у зв`язку з тим, що на даний час не сплили ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання та просив суд задовольнити його, посилаючись на викладені доводи.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до наступного.

13.09.2024 року ОСОБА_4 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2 КК України.

13.09.2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.11.2024 року з правом внесення застави.

03.10.2024 ОСОБА_4 внесена застава в зазначеному розмірі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.11.2024 року продовжено строк досудового розслідування до 12.01.2025 року.

Наразі досудове розслідування завершено.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

За вимогами ч. 1 ст. 290 КПК визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Отже завершення і закінчення досудового розслідування є різними поняттями (постанова Верховного Суду 17 лютого 2021 року у справі № 344/6630/17).

Оскільки, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчено в один із способів, зазначених в ч. 2 ст. 283 КПК, контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, у тому числі, пов`язаний з застосуванням запобіжних заходів здійснюється слідчим суддею.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину, беручи до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання її винною у її вчиненні, кваліфікуючі ознаки інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, ризики передбачені п.п.1,3,4 ч.1, ст. 177 КПК України не зменшилися, а саме слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких, а саме ч.3 ст.369-2 КК України.

Зазначений злочин є умисним та корупційним та щодо нього у разі визнання особи винуватою законодавчо заборонено застосування ст.ст.69, 75 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

Слідчий суддя вважає наявним зазначений ризик, враховуючи посаду ОСОБА_4 та набуті у зв`язку з цим службові та неформальні зв`язки, які можуть бути використані для протидії кримінальному провадженню іншим чином.

А тому, з метою дотримання підозрюваним ОСОБА_4 певної процесуальної поведінки необхідно та доцільно продовжити строк дії покладених на нього ухвалою слідчого судді, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, в цьому конкретному випадку, взявши до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що суспільний інтерес перебування підозрюваного під дією обов`язків, переважає над його особистим інтересом.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що продовження застосування обов`язків, передбачених ст.194 КПК України та обмеження прав підозрюваного, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 199, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001120 від 04.09.2024 року відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Продовжити строк дії обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, які були визначені в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 13.09.2024 року.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання ухвали.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 19 січня 2025 року, включно.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1