В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №30000726 від 04.11.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород Закарпатської області, громадянки України, не працюючої, офіційно не одруженої, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_5 28.10.2020 приблизно о 13:00 год., діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, перебуваючи за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, неподалік вокзалу станції Ужгород регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», користуючись поганим самопочуттям потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно викрала у останнього мобільний телефон марки «Honor 9x STK-LX1», вартість якого згідно висновку експерта від 17.11.2020 року №11/782 становить 3 733 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3 733 грн. 00 коп.

Отже, ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення в судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнала повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, вона їх у повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 без його участі. Сторони судового провадження щодо розгляду провадження за відсутності потерпілого не заперечували.

Прокурор ОСОБА_4 зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченою, тому просить суд визнати її винуватою та призначити їй покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від реального відбуття покарання з випробуванням строком на 2 роки, поклавши на неї обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризує особу обвинуваченої, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, у вчиненому щиро каявся, засудила свою протиправну поведінку, у зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки).

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій не тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільну небезпечність; вид та вартість майна, яким заволоділа обвинувачена, а саме: мобільного телефону марки «Honor 9x STK-LX1», вартість 3 733 грн. 00 коп., суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, однак зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також пункти 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме: витрати на проведення товарознавчої експертизи №11/782 від 17.11.2020 у сумі 817,25 грн. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави.

Речовий доказ відповідно до ст. 100 КПК України, зокрема: мобільний телефон марки «Honor 9x STK-LX1», якій передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , слід залишити у володінні останнього.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати: за проведення товарознавчої експертизи№11/782 від 17.11.2020 у сумі 817,25 грн. - стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речовий доказ по справі, а саме: мобільний телефон марки «Honor 9x STK-LX1», який передано потерпілому ОСОБА_7 на відповідальне зберігання, залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. Копію вироку суду не пізніше наступного для після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_8