Справа № 168/17/25
Провадження № 1-кп/168/28/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У КР А Ї Н И

15 січня 2025 року сел. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Стара Вижівка Волинської області обвинувальний акт у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 17 грудня 2024 року, за № 0000009 від 09 січня 2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , солдата, учасника бойових дій, не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 126-1, частиною 4 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, солдатом військової частини НОМЕР_1 , порушив вимоги статтей 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Згідно яких зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Так, 16 грудня 2024 року близько 21.30 год. в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, в подальшому продовженого до 07 лютого 2025 Указом Президента України № 740/2024 від 28 жовтня 2024 року, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3684-ІХ від 08 травня 2024 року, перебував в стані алкогольного сп`яніння, в житловому будинку за місцем проживання колишньої співмешканки ОСОБА_5 . Що за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, тоді ж діяв з прямим умислом та з корисливим мотивом, керувався метою таємного викрадення чужого майна. Тоді ж, обвинувачений, таємно, переконався, що його дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу з кухонного столу викрав належні останній вживаний мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A05» у полімерному чохлі загальною вартістю 3 737,00 грн, а також 20,00 грн, які знаходились під чохлом мобільного телефону.

Спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 3 757 грн.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, солдатом військової частини НОМЕР_1 , порушив вимоги статей 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Згідно яких зобов`язаний був додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. В порушення вимог статті 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 . За що був притягнутим Старовижівським районним судом Волинської області 29 листопада 2023 року, 08 травня 2024 року та 25 грудня 2024 року до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_4 продовжуючи свою протиправну діяльність. Так,08 січня 2025 року близько 18.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_3 , умисно, систематично, на ґрунті неприязних відносин, вчинив психологічне насильство щодо ОСОБА_5 , з якою останній перебував в близьких відносинах, яке виражалося в образах нецензурними словами, залякуванні, погрозах фізичною розправою та моральних образах.

Зазначені дії ОСОБА_4 викликали у потерпілої ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку та призвели до її психологічних страждань. А також це привело до погіршення якості життя. Що, зокрема, виразилось у високому рівні виснаження, котрий провокує депресивні прояви, зниженні мислиневих процесів та емоційній нестабільності у вигляді плаксивості.

Позиція прокурора.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення згідно обвинувальних актів. Просив врахувати повне визнання вини обвинуваченим та його щире каяття, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин. Тому просив визнати ОСОБА_4 винним та призначити йому покарання:

- за статтею 126-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України - 2 років іспитового строку.

На підставі частини 1 статті 70 КК України просив призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України 2 роки іспитового строку.

Застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи, передбачені статтею 91-1 КК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся. Витрати на залучення експертів в сумі 1 989,75 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2024 року скасувати.

Запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити до вступу вироку в законну силу.

Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у пред`явлених обвинуваченнях визнав у повному обсязі. Не заперечував факту вчинення кримінальних правопорушень при вищенаведених обставинах. Обвинувачений розуміє суспільну небезпечність своєї поведінки та пообіцяв виправитися. Просив суворо його не карати. Погодився із думкою прокурора щодо призначення покарання. Просив призначити іспитовий строк терміном на 1 рік.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень частини 3 статті 349 КПК України, оскільки він повністю розуміє весь обсяг пред`явленого обвинувачення, в повному обсязі та беззастережно визнає свою провину у скоєнні зазначеного злочину, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, а також допитувати інших осіб, немає ніякої необхідності.

Позиція потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обставини, зазначені в обвинувальних актах. Щодо призначення міри покарання - погодилася із прокурорм та просила суд застосувати до обвинуваченого статтю 75 КК України і визначити обвинуваченому мінімальний іспитовий строк.

Оцінка суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України суд, вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, потерпілої, співвіднісши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд знаходить, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за статтею 126 - 1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, та за частиною 4 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Призначення покарання.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення за статтею 126-1 КК України, виходячи з положень статті 12 КК України, є нетяжким злочином, за частиною 4 статті 185 КК України віднесено законом до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно статті 66 КК України, є щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень та малозначність викраденого майна (за частиною 4 статті 185 КК України). Окрім того, суд відносить до пом`якшуючих обставин статус учасника бойових дій у обвинуваченого (згідно записів у військовому квитку).

Обставинами, які обтяжують покарання, згідно статті 67 КК України, являється вчинення кримінальних правопорушень особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення за частиною 4 статті 185 КК України щодо іншої особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Згідно з роз`ясненнями, які містить пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України бере до уваги: класифікацію кримінальних правопорушень; форму вини у виді прямого умислу, корисливий мотив, таємний спосіб, вчинення злочину в умовах воєнного стану (за частиною 4 статті 185 КК України); враховує наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, його матеріальний стан, що являється військовослужбовцем та учасником бойових дій, розлучений, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; його характеристику (за місцем військової служби посередньо), наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання:

- за статтею 126-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені різними статтями Особливої частини КК України, за жодне з яких його не було засуджено то йому, на підставі частини першої статті 70 КК України, слід визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, керуючись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання свідчать такі обставини: обвинувачений вперше вчинив кримінальні правопорушення, щиро розкаявся, являється учасником бойових дій, проходить військову службу.

Наведене в своїй сукупності є підставою для застосування до ОСОБА_4 статті 75 КК України з застосуванням мінімального іспитового строку терміном 1 рік. Що буде відповідати справедливому співвідношенню між вчиненими правопорушеннями та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 76 КК.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Крім того, застосовуючи до обвинуваченого положення частини 1 статті 76 КК України, суд враховує, що останній є військовослужбовцем та проходить службу в лавах ЗСУ, у зв`язку з чим суд на підставі частини 1 статті 163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17 вересня 2020 року, покладає обов`язок нагляду за відбуванням ОСОБА_4 покарання з випробування під час іспитового строку, на командира військової частини НОМЕР_1 , в якій обвинувачений проходить військову службу.

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування статті 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Окрім цього, суд вважає, що в інтересах потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати обмежувальні заходи, передбачені частинами 3,4 статті 91-1 КК України у виді заборони наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання потерпілої та заборони листування, телефонних переговорів з потерпілою, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто чи через третіх осіб, строком на три місяці.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2024 року шляхом позбавлення права володіти, користуватися та розпоряджатися даним майном, а саме на: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А05» салатового кольору з чохлом сірого кольору, які поміщено до спеціального пакету №PSP1188888, грошові кошти, які виявлено під чохлом мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А05», однією купюрою номіналом 20 гривень серії АК 5489918 і дерев`яний брелок у вигляді сердечка з написом «Софія», який знаходився у поліетиленовому пакеті прозорого кольору, які поміщено до спеціального пакету №KIV 3112424 та перебувають на зберіганні у камері схову ВП № 2 (сел.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області - скасувати.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі в розмірі 1 989,75 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити до вступу вироку в законну силу.

З цих підстав,

керуючись статтями 50, 51, 63, 65, 66, 67, 70, 75, 76, 91-1 КК України,

статтями 174, 179, 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України,

суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 126-1, частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:

- за статтею 126-1 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини першої статті 70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі частин 1, 4 статті 76 КК України, частини 1 статті 163 КВК України та Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №337 від 17 вересня 2020 року, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, в якій ОСОБА_4 проходить/ проходитиме військову службу;

2) повідомляти командира військової частини, в якій ОСОБА_4 проходить/проходитиме військову службу, про зміну місця проживання, служби.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю один рік на підставі пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 30 грудня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у виді особистого зобов`язання із встановленими відповідно до частини 5 статті 194 КПК України обов`язками залишити до вступу вироку в законну силу.

На підставі частин 3,4 статті 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 такі обмежувальні заходи, строком на три місяці:

- заборонити ОСОБА_4 наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 ;

- заборонити ОСОБА_4 листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 , інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто чи через третіх осіб.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 23 грудня 2024 року шляхом позбавлення права володіти, користуватися та розпоряджатися даним майном, а саме на: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А05» салатового кольору з чохлом сірого кольору, які поміщено до спеціального пакету №PSP1188888, грошові кошти, які виявлено під чохлом мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А05», однією купюрою номіналом 20 гривень серії АК 5489918 і дерев`яний брелок у вигляді сердечка з написом «Софія», який знаходився у поліетиленовому пакеті прозорого кольору, які поміщено до спеціального пакету №KIV 3112424 - скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А05» салатового кольору з чохлом сірого кольору, які поміщено до спеціального пакету №PSP1188888 та грошові кошти, які виявлено під чохлом мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А05», однією купюрою номіналом 20 гривень серії АК 5489918 і дерев`яний брелок у вигляді сердечка з написом «Софія», який знаходився у поліетиленовому пакеті прозорого кольору, які поміщено до спеціального пакету №KIV 3112424 та перебувають на зберіганні у камері схову ВП № 2 (сел.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 1 989,75 (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 75 коп.) гривень процесуальних витрат на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Старовижівський районний суд Волинської області до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених статтею 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не допускається.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Вирок ухвалений і надрукований в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Копію повного тексту вироку негайно, після проголошення його резолютивної частини, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1