Номер провадження: 11-сс/813/6/25
Справа № 487/5208/21 1-кс/477/4/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі-ЄРДР),

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявами від 03.06.2021 року та 18.06.2021 року про вчинення суддями Заводського райсуду м. Миколаєва, окремими суддями Миколаївського апеляційного суду, прокурорами Миколаївської обласної прокуратури злочинних дій, які, на його думку, полягають у попередній змові між вказаними особами з метою отримання ними неправомірної вигоди.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що подані ОСОБА_6 до ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, заяви не містять об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення суддями Заводського райсуду м. Миколаєва, окремими суддями Миколаївського апеляційного суду кримінальних правопорушень, вся суть заяв зводиться до незгоди заявника із рішеннями вищезазначених суддів, прийнятих під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , а також позицією прокурора, що здійснював підтримку державного обвинувачення в суді; доводи ОСОБА_6 будуються на припущеннях, які не підтверджуються будь-якими доказами та свідчать про абстрактний, надуманий характер таких доводів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою слідчого судді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, зокрема, залишення слідчим суддею поза увагою обґрунтованості його доводів з приводу фактів вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365-2, 366-2, 367-2, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 375 КК України, у кримінальному провадженні №0003389 від 11.12.2020 року за ч.1 ст.121 КК України.

Посилаючись на викладені обставини, заявник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати ТУ ДБР, розташоване в м. Миколаєві, зареєструвати в ЄРДР його заяви про кримінальні правопорушення.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_7 направила на адресу апеляційного суду заяву, в якій просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності захисника ОСОБА_8 , який, будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, що не перешкоджає розгляду справи.

Також розгляд проведено без участі заявника ОСОБА_6 , участь якого була забезпечена дистанційно в режимі відеоконференції з установою виконання покарань, в якій він утримується, однак в телефонному режимі працівник ДУ "Петрівська виправна колонія (№49)" повідомив, що ОСОБА_6 відмовляється виходити на відеозв`язок для участі у судовому засіданні, що підтверджує Акт секретаря судового засідання.

Забезпечення права учасників провадження брати участь в судових засіданнях, є елементом гласності і відкритості судового процесу як однією із основних засад судочинства та складовою забезпечення цього права є участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

При цьому, проведення судового засідання у режимі відеоконференції є одним із видів участі особи в судовому засіданні, оскільки учасники кримінального провадження мають можливість у режимі реального часу сприймати те, що відбувається під час судового розгляду, бачити, чути та спостерігати за тим, що відбувається в судовому засіданні, приймати активну участь, ставити питання і отримувати відповіді, реагувати на слова чи дії інших учасників, висловлювати власну позицію, надавати пояснення, заявляти клопотання та користуватися усіма правами, передбаченими законом.

Приймаючи до уваги той факт, що у даному випадку апеляційним судом вжиті усі можливі заходи для забезпечення участі сторін у судовому засіданні, колегія суддів, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405, 422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався у повному обсязі, зокрема, в оскаржуваному судовому рішенні наведено належні та достатні мотиви його ухвалення з огляду на наступні обставини.

Вимоги ч. 1 ст. 306 КПК України передбачають, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Апеляційний суд критично оцінює доводи заявника ОСОБА_6 з приводу залишення слідчим суддею поза увагою обґрунтованості його доводів з приводу фактів вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365-2, 366-2, 367-2, ч.2 ст. 372, ч.2 ст. 375 КК України, у кримінальному провадженні №0003389 від 11.12.2020 року за ч.1 ст.121 КК України, вважає викладені твердження вочевидь голослівними з огляду на таке.

Завданнями кримінального провадження, згідно положень ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розподілу ІІ «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 року, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів наголошує на тому, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльності, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз копії заяви ОСОБА_6 від 03.06.2021 року до ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві про вчинення кримінальних правопорушень, наявної в матеріалах провадження, свідчить про те, що заявник, всупереч вимогам п.4 ч.5 ст. 214 КПК України, в своїй заяві взагалі не наводить жодних обставин, навіть короткого їх викладу, які б свідчили про вчинення переліченими в заяві суддями Заводського райсуду м. Миколаєва та Миколаївського апеляційного суду, а також прокурорів відділу Миколаївської обласної прокуратури будь-якого кримінального правопорушення (т.1, а.с. 146-147).

Так, заявник ОСОБА_6 в поданій заяві стверджує про те, що суддями Заводського райсуду м. Миколаєва було безпідставно подано та задоволено відповідні заяви суддів про самовідводи, після чого висловлює припущення про те, що судді злочинно отримують неправомірну вигоду та скоюють службові злочини умисно.

В своїй заяві від 18.06.2021 року заявник ОСОБА_6 зауважує на тому, що окремі корумповані прокурори та судді в Миколаївській області, за сприянням посадових осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, протиправно впливають на свідків шляхом погроз, залякувань, побиття та інших протиправних діять з метою штучного створення підгрунтя для обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та ігнорування відсутності в даному випадку події злочину (т.1, а.с. 151-153).

За викладених вище обставин, апеляційний суд наголошує на тому, що подана ОСОБА_6 заяви про вчинені стосовно нього вищенаведеними прокурорами та суддями злочини взагалі не містять опису обставин, які б свідчили про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, тобто, заявник не вказав жодних конкретних фактів, не зазначив, в чому саме, на його думку, полягають дії перерахованих в його заяві посадових осіб, направлених на отримання неправомірної вигоди, від кого та за які саме дії, а також в чому саме полягає незаконність дій суддів та прокурорів.

Викладені в заяві посилання щодо вчинення суддями Заводського райсуду м. Миколаєва, Миколаївського апеляційного суду та прокурорами відділу Миколаївської обласної прокуратури «умисних службових злочинів» є загальними, не містять конкретних фактів, не уточнені, у зв`язку із чим викликають обґрунтовані сумніви, на підставі чого колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що такі дії заявника ОСОБА_6 схожі на незгоду із прийнятими зазначеними суддями судовими рішеннями та позицією прокурора, який здійснював підтримку державного обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а також виглядають як спроба їх позапроцесуального оскарження.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України та вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

За викладених обставин, апеляційний суд звертає увагу заявника ОСОБА_6 , заява якого про вчинені суддями та прокурорами кримінальні правопорушення вочевидь нагадує незгоду із постановленими ними судовими рішеннями та їх правовою позицією в кримінальному провадженні, на те, що ухвалені судові рішення, у разі незгоди особи з ними, підлягають оскарженню у визначеному законом порядку, законом прямо закріплено право оскарження судових рішень, яке є однією із основних засад та гарантій більшості галузей процесуального права, так само як і рішення, дії чи бездіяльність прокурора підлягають оскарженню у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Окрім того, зазначені апеляційним судом обставини щодо відсутності підстав для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 , що не містять будь-яких конкретних обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення підтверджується також судовою практикою, зокрема, в п.п. 35-36 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №818/1526/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві за його заявами від 03.06.2021 року та 18.06.2021 року про вчинення суддями Заводського райсуду м. Миколаєва, окремими суддями Миколаївського апеляційного суду, прокурорами Миколаївської обласної прокуратури кримінальних правопорушень, оскільки заява не містить викладу конкретних обставин, які б свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 309, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 січня 2024 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4