Справа № 635/9113/24
Провадження № 1-кп/635/1/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості за яким внесені до ЄРДР за № 0000487 від 02 червня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка, Чугуївського району Харківської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за національністю - українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, який не навчається та не працює, не одруженого, інвалід ІІ групи,має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

01.06.2024 в обідній час, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сусідкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої та спілкувались. Під час спілкування та вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_5 , звернувся до ОСОБА_8 , з проханням принести ніж для нарізки їжі. ОСОБА_8 , пішла за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , звідки принесла ніж з коричневою рукояткою та стальним лезом сірого кольору, після чого, нарізавши їжу, вони продовжили всі разом вживати алкогольні напої.

Далі, в цей же день, в обідній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, під час спілкування, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , виник конфлікт на ґрунті ревнощів, під час якого у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості.

Далі, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого раптового злочинного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, взяв в праву руку ніж з коричневою рукояткою та стальним лезом сірого кольору, і наніс один удар лезом вищезгаданого ножа в область черевної порожнини ОСОБА_7 , чим заподіяв останній згідно довідки з КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 02.06.2024 проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з пораненням тонкої кишки та серозно-фібрінозним керітонітом, внаслідок чого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 померла.

Відповідно до висновку експерта № 12-17/236-А/24 від 14.08.2024 1-14, в зв`язку з подією

01.06.2024 року у ОСОБА_7 мало місце колото-різане поранення живота зліва, проникаюче в черевну порожнину, з пораненням передньої черевної стінки, тонкої кишки, що ускладнилось серозно-фібринозним перитонітом. Проникаюче поранення живота, встановлене у ОСОБА_7 могло утворитися від одноразової травматичної дії колюче-ріжучого предмету, індивідуальні особливості якого не відобразилися, можливо від дії клинка ножа. Визначити силу завданого удару не представляється можливим. Причиною смерті ОСОБА_7 явилося колото-різане поранення живота проникаюче в черевну порожнину з ушкодженням тонкого кишківника, що ускладнилось серозно-фібринозним перитонітом, двобічною пневмонією, гострим розладом кровообігу, інтоксикацією, поліорганною недостатністю.

Смерть ОСОБА_7 настала 06.07.2024 в 20.30 годин в стаціонарі КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР через 34 дні після отримання травми.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_5 , передбачена ч. 2 ст. 121 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

Прокурор у судовому засіданні зазначив про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останньому покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано. Надав свідчення щодо місця, часу, способу вчинення злочину, підтвердивши правильність викладених в обвинувальному акті обставин.

Просив врахувати, що він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. У скоєному щиро розкаявся, та просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , у судовому засіданні зазначав про наявність підстав призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, просив врахувати його стан здоров`я.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються показаннями обвинуваченого.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно

спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, у суду не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, в яких обвинувачується ОСОБА_5 . Таким чином, є доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне тяжке тілесне ушкодження , тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до положень ст. 65 КК України виходить із меж, установленої у санкції статті інкримінованого злочину, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, з 16 березня 2022 року був зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 , звільнений за станом здоров`я, є інвалідом 2 групи.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст. 66 КК України, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приймає до уваги рішення Європейського Суду у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), в якому зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський Суд встановив, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Таким чином, суд, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 , необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Суд переконаний, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень

При вирішення питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) відсутність міцних соціальних зав`язків.

З інформації, що міститься у протоколі затримання особи, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 02 червня 2024 року вбачається, що в цей день обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий, ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До набрання вироком законної сили існує обґрунтована ймовірність переховування обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Такий ризик відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним та доволі високим з огляду на ухвалення судом обвинувального вироку відносно обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час не зможе запобігти ризику, передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст. ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п. п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява № 5425/11, статус остаточного - 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Водночас, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 , строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) по даному кримінальному провадженню з 02 червня 2024 року по 24 лютого 2025 року з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, як такі, що не представляють матеріальної цінності знищити.

По кримінальному провадженню судові витрати відсутні.

Долю арештованого майна суд вирішує відповідно до вимог ст. 174 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в рамках цього кримінального провадження залишити тримання під вартою до набрання вироку законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з дня проголошення вироку 24 лютого 2025 року.

На підставі частини 5 статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дати його фактичного затримання 02 червня 2024 року по 24 лютого 2025 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2024 року на вилучене 02 червня 2024 року майно під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: два змиви речовини бурого кольору зі сходів під`їзду; два змиви

речовини бурого кольору з підлоги кімнати; предмет схожий на ніж з нашаруваннями речовини бурого кольору; дві стопки з нашаруваннями невідомої речовини (справа № 635/5685/24, провадження 1-кс/635/1241/24).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2024 року на вилучене 02 червня 2024 року майно під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: футболку у чорно-білу смужку з нашаруваннями речовини бурого кольору; штани спортивні сірого кольору з нашарування речовини бурого кольору (справа № 635/5685/24, провадження 1-кс/635/1242/24).

Речові докази: футболку у чорно-білу смужку з нашаруваннями речовини бурого кольору; штани спортивні сірого кольору з нашарування речовини бурого кольору, два змиви речовини бурого кольору зі сходів під`їзду; два змиви речовини бурого кольору з підлоги кімнати; предмет схожий на ніж з нашаруваннями речовини бурого кольору; дві стопки з нашаруваннями невідомої речовини знищити, після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 15 статті 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошенні резолютивної частини вироку, направити копію повного тексту вироку не пізніше наступного дня після ухвалення вироку (частина 7 статті 376 КПК України).

Суддя ОСОБА_1