КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

єдиний унікальний номер №133/3518/24

провадження №1-кс/133/758/24

19.11.24 м.Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 24.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 24.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 24.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 КК України; 17.03.2020 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців було вчинено запис про реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Л-АГРОПЛЮС», . Статутний капітал ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» становив 10000 грн. Учасники володіють такими частками: ОСОБА_4 - 6700 грн, що становить 67%, гр. ОСОБА_5 - 3300 грн. що становить по 33% Статутного капіталу Товариства.

Органами управління Товариства є Загальні збори учасників та директор, згідно п. 10.1, 10.13.1 Статуту ТОВ «Л-АГРОПЛЮС».

З 12.07.2021 по 03.08.2023 директором ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» був ОСОБА_6 .

Користуючись повноваженнями директора ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» щодо скликання Загальних зборів учасників, не повідомляючи Позивача про час і місце їх проведення, а також порядок денний, за відсутності кворуму для проведення загальних зборів та прийняття рішення, ОСОБА_6 склав завідомо неправдивий підроблений протокол Загальних зборів учасників ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» від 15.05.2023 року № б/н про уповноваження його на укладання та підписання додаткових угод про дострокове розірвання договорів оренди земля.

На підставі протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» від 15.05.2023 № б/н директор Товариства ОСОБА_6 уклав додаткові угоди про дострокове розірвання договорів, та уклав нові договори оренди з ТОВ «Л-АГРО+».

На підставі підробленого протоколу Загальних зборів учасників від 15.05.2023 року № б/н державним реєстратором відділу державної реєстрації Брацлавської територіальної громади Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_7 внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо зміни орендаря із ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» на ТОВ «Л-АГРО+», щодо земельної ділянки із кадастровим номером 052487600:03:004:0136.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - земельна ділянка із кадастровим номером 052487600:03:004:0136, належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Слідчий зазначає, що на вказану вище земельну ділянку необхідно накласти арешт, оскільки переважну більшість земельних ділянок після отримання громадянами та використання свого конституційного права на отримання земельної ділянки, відразу після отримання було передано в оренду, а частину з них відчужено. А тому є обґрунтований ризик того, що вказану земельну ділянку буде відчужено, також дана земельна ділянка є доказом у кримінальному провадженні та буде використана з метою встановлення всіх обставин справи, проведення судових експертиз. В той же час використання земельної ділянки призведе до погіршення її стану.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, суд доходить до такого висновку.

Згідно з наданими матеріалами, зокрема витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097 від 24.06.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 КК України - невстановлена особа, користуючись повноваженнями директора підприємства, шляхом підроблення офіційного документу та використання завідомо підробленого документу 15.05.2023 заволоділа майном підприємства, чим завдала значної шкоди. 18.07.2024 до чергової частини ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, по пошті з УКР ГУНП Вінницької області надійшов письмовий рапорт про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що група осіб, за попередньою змовою шляхом підроблення документів на право користування (оренди) земель, які розташовані в межах населеного пункту с. Флоріанівка Козятинської ОТГ Хмільницького району Вінницької області, під час посівної компанії, восени 2023 року здійснювалось засівання зернових культур, а саме рослин ріпака агропідприємства «Л-АГРОПЛЮС», намагалися заволодіти вищевказаним майном шляхом збирання урожаю рослин ріпака.

Відповідно до копії заяви директора ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» ОСОБА_9 про факт вчинення кримінальних правопорушень, останній зазначив, що органами управління Товариства є Загальні збори учасників та директор, згідно Статуту ТОВ «Л-АГРОПЛЮС». З 12.07.2021 по 03.08.2023 директором ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» був ОСОБА_6 . Користуючись повноваженнями директора ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» щодо скликання Загальних зборів учасників, не повідомляючи Позивача про час і місце їх проведення, а також порядок денний, за відсутності кворуму для проведення загальних зборів та прийняття рішення, ОСОБА_6 склав завідомо неправдивий підроблений протокол Загальних зборів учасників ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» від 15.05.2023 року № б/н про уповноваження його на укладання та підписання додаткових угод про дострокове розірвання договорів оренди земля.

На підставі протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «Л-АГРОПЛЮС» від 15.05.2023 № б/н директор Товариства ОСОБА_6 уклав додаткові угоди про дострокове розірвання договорів у загальній кількості - 21 договір, та уклав нові договори оренди з ТОВ «Л-АГРО+» (копія протоколу додається).

До матеріалів клопотання також додано протоколи допиту свідків у цьому кримінальному провадженні, на які посилається слідчий - ОСОБА_10 та ОСОБА_4 ..

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 6 ст. 131 КПК України встановлено, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про арешт майна має бути доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК. Так, арешт майна, як речового доказу, застосовується з метою його збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зміст ст. 98 КПК України визначає ознаки речових доказів. Так, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя звертає увагу, що слідчий в своєму клопотанні посилається на те, що земельна ділянка із кадастровим номером 052487600:03:004:0136, належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , й така ділянка є доказом у кримінальному провадженні та буде використана з метою встановлення всіх обставин справи, проведення експертизи, а тому, у зв`язку з недопущенням відчуження вказаного доказу, необхідно накласти арешт. Отже, слідчий просить накласти арешт на вказане майно з метою збереження речових доказів.

Однак, слідчим не доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та є речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, адже в матеріалах справи відсутня постанова про визнання даного майна як речовий доказ.

Отже, під час розгляду клопотання про накладення арешту на земельну ділянку у кримінальному провадженні не доведено необхідності арешту зазначеного майна, оскільки не доведено, що відповідна земельна ділянка є доказом у кримінальному провадженні, а отже є необхідність надати їй режим захисту, що забезпечується інститутом арешту майна у кримінальних провадженнях; також подане клопотання не містить будь-яких доказів існування ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Зазначене узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Окрім цього, слідчий посилається у своєму клопотанні, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана земельна ділянка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , проте відповідних доказів, всупереч вимогам ч.6 ст. 131 КПК України, він не надав.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Так, вимоги ч.1 ст.173 КПК України зобов`язують слідчого суддю, суд відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи зміст клопотання про арешт майна, додані матеріали і заявлену підставу та мету для його арешту, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, викладених слідчим у клопотанні, слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, не надано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, а також не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме - обмеження права власності, є розумним і співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Щодо доданого до клопотання протоколу допиту свідка від 02.07.2024, суд зазначає таке.

За змістом ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. А тому, суд не бере до уваги протоколи допиту свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , на підтвердження обґрунтованості клопотання, оскільки такі свідки не були допитані безпосередньо у суді, і відповідних клопотань від слідчого та прокурора суду не надходило.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що слідчим не доведено наявність передбачених законом правових підстав та необхідності накладення арешту на майно, клопотання є необґрунтованим, а тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 110, 131-132, 170-171 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Залишити без задоволення клопотання слідчого СВ ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт земельної ділянки з кадастровим номером 052487600:03:004:0136, що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , із забороною відчуження вказаної земельної ділянки.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а особами, які не були при проголошені ухвали в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_11