Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/173/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2024 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.04.2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна. 30.09.2022 року звільнений з Вознесенської ВК Миколаївської області у зв`язку із відбуттям строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за скоєння закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно в умовах воєнного стану, за таких обставин.

12.04.2024 року о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 знаходився біля приміщення магазину «Файномаркет №248», який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Є. Тельнова, 13, де в цей час на лавці сиділа та спілкувалась із подругою ОСОБА_10 .

В подальшому у ОСОБА_9 раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно, в умовах воєнного стану, а саме на відкрите викрадення належного ОСОБА_10 мобільного телефону «iPhone 13 128 Gb», білого кольору, який лежав на лавці біля правої ноги ОСОБА_10 .

Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_9 , підійшовши до ОСОБА_10 , яка в цей час сиділа на лавці та спілкувалась з подругою, усвідомлюючи, що його протиправні дії помітні та зрозумілі для потерпілої відкрито вхопив в долоню правої руки мобільний телефон «iPhone 13 128 Gb», білого кольору, належний ОСОБА_10 , вартістю 20 000 гривень 00 копійок та почав бігти на інший бік вулиці, перебігаючи проїжджу частину.

Після цього ОСОБА_9 , тримаючи в руці викрадений телефон, біжучи від місця, де знаходилась ОСОБА_10 , таким чином вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його почав наздоганяти прохожий ОСОБА_11 , в результаті чого ОСОБА_9 викинув з рук вказаний мобільний телефон та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, в апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_12 просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2024 стосовно ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_9 вважати засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що санкцією частини 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

З урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_9 може бути призначено покарання, розмір якого не повинен перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, що становить 6 років 8 місяців позбавлення волі.

Таким чином, призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років суперечить приписам ч. 3 ст. 68 КК України, якими обмежується максимальний розмір покарання та яке може бути призначено за незакінчений злочин, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування закону, який підлягав застосуванню, та неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному змісту.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду змінити, захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних органами досудового розслідування доказами, які були досліджені судом першої інстанції, є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Оскільки, учасниками судового провадження не оскаржуються фактичні обставини вчинення правопорушення в апеляційному порядку, колегія суддів не входить до оцінки доказів провадження, тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим за скоєння закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно в умовах воєнного стану та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними апеляційні доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, виходячи з такого.

Згідно з п. п. 1,2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини Кримінального Кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 КК при призначенні покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, унаслідок яких злочин не було доведено до кінця.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 68 КК за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ця норма має імперативний характер і тому суд зобов`язаний враховувати її положення у всіх випадках призначення покарання за замах на злочин.

При цьому призначення покарання за правилами ч. 3 ст. 68 КК має бути вмотивоване судом у вироку з обов`язковим посиланням на цю норму закону і в такому випадку суд не зобов`язаний посилатися на положення ст. 69 КК, положення якої визначають інші підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті кримінального закону.

Такий висновок узгоджується з роз`ясненнями, наданими Верховним Судом України в постанові Пленуму № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про судову практику призначення судами кримінального покарання», де у п. 6-1 зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 68 КК у разі засудження особи за готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, а відповідно до частини третьої цієї ж статті у разі засудження за замах на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. При цьому, призначаючи особі покарання згідно з частинами 2 і 3 статті 68 КК, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви, посилатися на статтю 69 КК у такому разі не потрібно.

Відповідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_9 може бути призначено покарання, розмір якого не повинен перевищувати двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, тобто покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 8 місяців.

Виходячи з наведеного призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років суперечить приписам ч. 3 ст. 68 КК України, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування закону, який підлягав застосуванню, та неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному змісту.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що апеляційні доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів прийшла до висновку, що вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.12.2024 стосовно ОСОБА_9 слід змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2024 року, стосовно ОСОБА_9 , - змінити в частині призначеного покарання.

ОСОБА_9 вважати засудженим за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 8 місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4