КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 23-з/824/12/2025 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складіголовуючого судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву адвоката Сємакіна Максима Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою Швед Альони Олександрівни, яка представляє інтереси Енергетичної митниці, на постанову Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого директором у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лихачовський», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду протоколів про порушення митних правил № 0365/90300/23 від 25.10.2023 року, № 0367/90300/23 від 25.10.2023 року, № 0368/90300/23 від 25 жовтня 2023 року, № 0366/90300/23 від 25.10.2023 року постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року апеляційну скаргу Швед Альони Олександрівни, яка представляє інтереси Енергетичної митниці, задоволено частково. Постанову Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нову постанову. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, застосувавши до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 4 429 646 грн 65 коп. без конфіскації цих товарів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп..

12 лютого 2025 року адвокат Сємакін М.С. - представник ОСОБА_1 , подав до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» заяву про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року за нововиявленими обставинами, яка обгрунтована тим, що 28.01.2025 року ОСОБА_1 було отримано листа від Національного митного департаменту Служби державних доходів Латвійської республіки, яким було підтверджено факт надання сертифікатів продавцем товару естонським підприємством «ADNext OU» митним органам Латвії та в подальшому на законних підставах директору ТОВ «Торговий дім «Лихачовський» ОСОБА_1 , а ним митним органам України. Тобто, сертифікати якості, надіслані Національним митним департаментом Служби державних доходів Латвійської республіки разом з вищевказаним листом, ідентичні сертифікатам якості, наданим директором ОСОБА_1 до митних органів України. Відтак, вважає, що на момент прийняття рішення існували обставини, які не були відомі ні особі, що притягається до адміністративної відповідальності, ні суду.

При цьому, керувався практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки провадження у справах про адміністративне правопорушення вважається кримінальним, до нього застосовуються норми КПК України, які передбачають перегляд рішення за нововиявленими обставинами та містять перелік даних обставин.

У заяві просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року та залишити без змін постанову Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Сємакін М.С. та Томан І.Я. заяву про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року за нововиявленими обставинами підтримували та просили її задовольнити.

Представники Енергетичної митниці - Герега К.М., Холодкова О.С. у судовому засіданні проти задоволення заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами заперечували, просили залишити постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року без змін.

Дослідивши подану заяву, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, враховуючи наступне.

Частина перша статті 55 Конституції України передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Ця норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та II до Конвенції» від 17.07.1997, Україна визнає на своїй території дію ст. 25 Конвенції про визнання компетенції Європейської комісії з прав людини та ст. 46 Конвенції про визнання обов`язковою без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Порядок реалізації Конвенції та рішень ЄСПЛ визначено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до ч. І ст. 17 цього Закону суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику ЄСПЛ як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто норми кримінального процесуального законодавства.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». У справі «Маліге проти Франції» («Malige v. France», заява № 27812/95, рішення від 23.09.1998 року) ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91).

Право на перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами належно не врегульовано Кодексом України про адміністративні правопорушення, як і не передбачено положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення прямої заборони перегляду постанов за нововиявленими обставинами.

Оскільки на провадження у справах про адміністративне правопорушення ЄСПЛ у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розповсюджує критерії, встановлені для кримінального судочинства, з точки зору суду ненадання особі можливості для користування гарантіями, встановленим кримінально-процесуальним законом (в даному випадку - правом на оскарження судового рішення за нововиявленими обставинами) призведе до порушення право особи на «справедливий суд», що є неприпустимим.

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги норми прямої дії Конституції України, положення національного законодавства, а також міжнародно-правові договори та рішення Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, суд апеляційної інстанції вважає, що реалізація права на судовий захист шляхом подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у даній справі підлягає регулюванню за аналогією закону, відтак подана адвокатом Сємакіним М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заява про перегляд постанови за нововиявленими обставинами підлягає прийняттю до розгляду.

Ухвалюючи постанову від 18 листопада 2024 року Київський апеляційний суд виходив з того, що 25 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_1 , який є керівником ТОВ «Торговий дім «Лихачовський», складено чотири протоколи про порушення митних правил № 0365/90300/23, № 0367/90300/23, № 0368/90300/23 та № 0366/90300/23 за частиною 1 статті 483 МК України.

Так, об`єктивною стороною даного правопорушення є вчинення дій керівником ТОВ «Торговий дім «Лихачовський» ОСОБА_2 , спрямованих на переміщення через митний кордон України товару дизельне паливо з приховуванням від митного контролю шляхом надання до митного органу, як підстави для переміщення документів, одержаних незаконним шляхом, а саме сертифікатів якості від 06 грудня 2022 року № 161483_4834385, від 08 лютого 2023 року № 162886_493789, від 23 грудня 2022 року № 221223_5499833, від 07 лютого 2023 року № 0702023_1678583, чим вчинив порушення митних правил, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до поданих документів під час переміщення товару та у подальшому до митної декларації до митного оформлення:

- продавець товару - «AdNext OU» Ltd (Естонія);

-одержувач товару - TOB «Торговий дім «Лихачовський» - Україна;

- місце відправлення (місце завантаження) товару - Латвія;

- виробник товару - Public Company «ORLEN Lietuva» - Литва.

У графі 34 (країна походження) МД від 10.01.2023 року № 23UA22U3, від 01.03.2023 року № 23UA91U1, від 06.03.2023 № 23UA87U6, від 11.03.2023 року № 23UA94U5, від 14.01.2023 № 23UA34U8, від 17.01.2023 року № 23UA37U9, від 27.01.2023 року № 23UA14U9, від 27.01.2023 року № 23UA30U8, від 11.02.2023 року № 23UA2U1, від 13.02.2023 року № 23UA92U4 зазначено країну походження товару - Литва.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 41 МК України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

«Orlen Lietuva», є виробником даного дизельного палива, місцезнаходження якого є Литовська Республіка.

У рахунках-фактурах від 06.01.2023 року № AD2487, від 27.02.2023 №AD2561, від 02.03.2023 року №AD2562, від 03.03.2023 року №А02563, від 12.01.2023 року № AD2497, від 14.01.2023 року № AD2509, від 18.01.2023 року №AD2515, від 23.01.2023 року № AD2523, від 09.02.2023 року № AD2543, від 09.02.2023 року № AD2541, зазначено країну походження товару - Литва.

З вказаного вище випливає, що єдиним підтвердженням країни походження цього дизельного палива є два документи: сертифікат якості та інвойс (виданий на основі сертифіката якості).

Відповідно до отриманої від представництва AT «Орлен Летува» в Україні та від Public Company «Orlen Lietuva» інформації, - сертифікати якості від 06.12.2022 року № 161483_48343 85, від 08.02.2023 року № 162886_4938789, від 23.12.2022 року № 221223_5499833, від 07.02.2023 року № 0702023_1678583 литовським підприємством «Orlen Lietuva» не видавалися (а.с. 47 том 1, а.с. 23 том 2, а.с. 39 том 3, а.с. 31 том 4).

На підставі оцінки представлених до суду матеріалів справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи підтверджено той факт, що дії директора ТОВ «Торговий дім «Лихачовський» - ОСОБА_1 призвели до переміщення товарів загальною вартістю 4 429 646, 60 грн через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю, шляхом надання до митного органу, як підстави для переміщення товару, документів, одержаних незаконним шляхом, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України.

В своїй заяві про перегляд постанови суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами адвокат Сємакін М.С. зазначив, що нововиявленими обставинами є те, що 28.01.2025 року ОСОБА_1 отримав листа від Національного митного департаменту Служби державних доходів Латвійської республіки, згідно якого повідомлено, що за номерами документів, зазначених у запиті в базі даних Служби державних доходів виявлено три сертифікати AB «Orlen Lietuva» № 161483_4834385 від 06.12.2022 року, № 221223_5499833 від 23.12.2022 року, № 161986_4866959 від 07.02.2023 року, які відповідають деклараціям, що підтверджує факт надання вказаних сертифікатів продавцем товару естонським підприємством «ADNext OU» митним органам Латвії та в подальшому на законних підставах директору ТОВ «Торговий дім «Лихачовський» ОСОБА_1 , а ним митним органам України. На підтвердження своєї позиції захисника ОСОБА_1 - адвокат Сємакін М.С. надав до суду відповідь Національного митного департаменту Служби державних доходів Латвійської республіки № Р021-5.3/27.5.4/1423 від 28.01.2025 року та переклад вказаної відповіді з англійської на українську мову (а.с. 119-120 том 5).

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються обставини, які не були відомі суду під час ухвалення судового рішення, і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Статтею 460 КПК України визначено, що учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 203/1981/19 зазначив, що згідно зі ст. 459 КПК нововиявленими обставинами визнається, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, а також інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути. Тобто, такі обставини повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.

Отже, нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, юридичні факти, що перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні і спростовують, через їх невідомість й істотність, висновки, які містяться у вироку чи ухвалі, що набрали законної сили, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини та вказувалося судом першої інстанції, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

З аналізу заяви захисника ОСОБА_1 - адвокат Сємакін М.С. та доданих до неї матеріалів суд апеляційної інстанції вбачає, що незважаючи на те, що хоча заявник і зазначає про необхідність перегляду постанови суду за нововиявленими обставинами, однак ті обставини, які він називає нововиявленими, не є суттєвими та не впливають на правильність рішення суду, оскільки, як вже було встановлено судом апеляційної інстанції під час перегляду постанови Подільського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2024 року, продавець товару не є виробником товару та за місцезнаходженням перебуває в Естонії, а товар безпосередньо направлявся з Латвії, тобто з країни, яка не є виробником товару та не є країною продавця товару. Так як Public Company «Orlen Lietuva» не підтверджено видачу сертифікату якості, то фактично і країна походження не підтверджена. Фактично заявником було представлено до суду нові докази, про існування яких заявнику могло бути відомо та які при цьому жодним чином не можуть бути витлумачені як нововиявлені обставини в розумінні ст. 459 КПК України.

З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для перегляду постанови Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року у даній справі за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Сємакіна Максима Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «01» квітня 2025 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко