1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1592/25 1-кс/335/741/2025
28 лютого 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області, м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окрема механізована бригада Збройних Сил України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
Старша слідча слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , за погодження з прокурором, звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окрема механізована бригада Збройних Сил України.
Надалі, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та перебуваючи на вказаній вище посаді, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне зберігання, придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, знаючи про те, що для зберігання даних предметів необхідний передбачений законом дозвіл, незаконно придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, але не пізніше 27.02.2025, шляхом привласнення знайденого, з метою подальшого незаконного зберігання вогнепальну зброю, вибухові пристрої та бойові припаси, а саме 299 набоїв калібру 5.56х45, 401 набій калібру 5.45х39, автомат Калашникова (АК-74) калібру 5,45х39 з маркуванням 4428444, корпус гранати РГМ з маркуванням «РГМ 254-99-88», корпус ручної осколкової гранати «Ф-1», корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107124-_Т».
У подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на носіння та зберігання вогнепальної зброї, вибухових пристроїв та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, знаючи про те, що для зберігання даних предметів необхідний передбачений законом дозвіл, за невстановлених в ході досудового розслідування часу та обставинах, але не пізніше 27.02.2025, незаконно зберігаючи при собі 299 набоїв калібру 5.56х45, 401 набій калібру 5.45х39, автомат Калашникова (АК-74) калібру 5,45х39 з маркуванням 4428444, корпус гранати РГМ з маркуванням «РГМ 254-99-88», корпус ручної осколкової гранати «Ф-1», корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107124-_Т», вчинив дії по їх переміщенню, транспортуванню до свого тимчасового місця проживання, а саме в житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яке винаймає та у якому фактично проживає, де незаконно зберігав їх, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції.
В подальшому 27.02.2025 о 07:40 годині, було проведено санкціонований обшук за фактичним мешканням ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено 299 предметів циліндричної форми, що за зовнішніми ознаками схожі на патрони калібру 5.56х45, 401 предмет циліндричної форми, що за зовнішніми ознаками схожі на патрони калібру 5.45х39, автомат Калашникова (АК-74) калібру 5,45х39 з маркуванням 4428444, корпус гранати РГМ з маркуванням «РГМ 254-99-88», дві холості пробки корпуси гранати «Ф-1» з маркуванням «С_.7-4_Т», корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» маркування пошкодженні, корпус ручної осколкової гранати «Ф-1»з маркуванням «107124-_Т».
Слідча, зазначає на те, що на даний час виникла необхідність у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідка; вчиняти інші кримінальні правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, у клопотанні зазначено, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_4 під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши додані в його обґрунтування копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
27.02.2025 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
28.02.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Обґрунтовуючи висунути підозру ОСОБА_4 сторона обвинувачення послалася та надала слідчому судді наступні докази: протокол допиту свідка ОСОБА_7 ; протокол обшуку від 27.02.2025 проведеного за місцем фактичного мешкання ОСОБА_4 ; висновок судово-балістичної експертизи; іншими матеріалами досудового розслідування.
Аналізуючи наведені стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, та вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів підтверджують існування фактів і інформації, які можуть свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому діяння, та ці факти та інформація мають бути перевірені під час досудового розслідування.
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового слідства та /або суду, незаконно впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який законом передбачено, покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років, при цьому ОСОБА_4 усвідомлює, що за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення передбачене покарання пов`язане виключно з позбавленням волі, тому може вчиняти дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду. Крім того, на підтвердження наявності вказаного ризику вказують наступні факти: відсутність міцних соціальних зв`язків (не одружений, офіційно не працевлаштований), відсутність постійного місця мешкання.
Вказане свідчить, що підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе залишити місце проживання та ймовірніше за все прийме спроби переховування від органів досудового розслідування та суду.
Також, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) підтверджується тим, що свідки, що допитані під час досудового розслідування безпосередньо контактували з підозрюваним та він міг їх запам`ятати, судом на стадії судового розгляду не допитано. З огляду на вказане, з урахуванням, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 наразі лише вручено та стадія судового розгляду не почалась, є ризик прийняття підозрюваним спроб незаконного впливу на свідка, який безпосередньо перед судом не допитаний, з метою переконання або змушення останнього надати покази в вигідному для підозрюваного аспекті є реальним.
Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки останньому вручено повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину, та розуміючи той факт, що при доведеності його винуватості, покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення передбачено виключно покарання у виді позбавленням волі на строк до семи років із конфіскацією майна. Також, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, цей злочин вчинено не під впливом будь-яких скрутних життєвих обставин, тим самим у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави сумніватися, що підозрюваний перебуваючи на волі, знов не вчинить нового злочину проти громадської безпеки.
Отже, під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено підстав для застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.04.2025 року включно.
Крім того, у даному випадку злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, є тяжким, оскільки полягає у незаконному придбанні, зберіганні, носінні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, що становить високий ризик для суспільної безпеки, що особливо в умовах воєнного стану, створює значну загрозу для суспільства.
Отже, слідчим суддею встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не спричинив загибель людини, запобіжний захід у вигляді застави раніше не обирався, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Ураховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , зважаючи на дані про особу підозрюваного, враховуючи обставини справи, слідчий суддя у межах, визначених ст. 182 КПК України, вважає, за необхідне визначити підозрюваному, як альтернативу, розмір застави у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наявним ризикам та буде достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб здійснити втечу.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави покласти на підозрюваного декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Крім того, відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 206 КПК України , якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2)доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.
З огляду на те, що в судовому засіданні надійшло повідомлення про застосування до особи насильства під час обшуку, в межах наданих статтею 206 КПК України повноважень та з урахуванням тієї обставини, що прокурором не наведено даних про вчинення передбачених ч. 6 ст. 206 КПК України дій, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати процесуального прокурора доручити провести дослідження фактів щодо застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичного насильства під час обшуку 27.02.2025 року.
Керуючись ст.ст. 42, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчої задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 квітня 2025 року включно.
Строк тримання під вартою підозрюваного рахувати з 27 лютого 2025 року, з дня затримання.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;
- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду із м. Запоріжжя;
- повідомляти про зміну місця проживання та місця роботи слідчого, прокурора або суд;
- утримуватись від спілкування зі свідком ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Зобов`язати процесуального прокурора доручити провести дослідження фактів щодо застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичного насильства під час обшуку 27.02.2025 року.
Визначити строк дії ухвали до 27 квітня 2025 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1