УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 Справа №607/12946/23 Провадження №1-в/607/439/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

представника органу пробації ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи ''Центр пробації'' в Тернопільській області ОСОБА_5 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строку покарання з випробуванням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корнин, Рівненського району, Рівненської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання: - за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; - за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 , за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік,

В С Т А Н О В И В:

29.10.2024 начальник Тернопільського районного відділу філії Державної установи ''Центр пробації'' в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про приведення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ.

ОСОБА_4 був засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання: - за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; - за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 , за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Подання обґрунтовано тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», №3886-ІХ від 18.07.2024, яким усунена караність вчиненого ОСОБА_4 діяння. У зв`язку з цим та, посилаючись на положення ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, начальник Тернопільського районного відділу філії Державної установи ''Центр пробації'' в Тернопільській області ОСОБА_6 просить суд вирішити питання про приведення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.203 у відповідність до чинного законодавства.

Заслухавши представника органу пробації ОСОБА_3 , яка підтримала клопотання, думку засудженого ОСОБА_4 , а також дослідивши матеріали подання, суд дійшов таких висновків.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 6 ст. 3 КК України зміни законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року - ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 ОСОБА_4 засуджений ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання: - за ч.2 ст.190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; - за ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 , за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік. Вказаний вирок суду набрав законної сили.

Зі змісту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно (дата вчинення кримінального правопорушення 11.11.2022 року, вартість майна 1170грн.), та за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, (дата вчинення кримінального правопорушення 29.09.2022 року, вартість майна 1551,35грн.)

При цьому розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який в розумінні п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України застосовується в адміністративному та кримінальному законодавстві в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, станом на 01.01.2022 становив 2481 грн.

Таким чином, вартість майна, за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за крадіжку яких засуджено ОСОБА_4 , є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги 2481 гривень (станом на 01.01.2022).

Відтак, на засудженого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-IX від 18.07.2024 року, яким фактично усунуто караність вчиненого діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Таким чином, під час судового розгляду даного подання встановлено підстави, передбачені ч. 2 ст. 74 КК України, для звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 покарання.

За таких підстав, подання начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи ''Центр пробації'' в Тернопільській області ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання заступника начальника Тернопільського районного відділу філії Державної установи ''Центр пробації'' в Тернопільській області ОСОБА_7 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2023 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1