УХВАЛА

24 березня 2025 року

м. Київ

справа № 308/4620/22

провадження № 51 - 1020 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Так, в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК засуджений у своїй касаційній скарзі хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, але при цьому не наводить доводів на обґрунтування зазначеного та не вказує таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 412, 413 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Натомість, засуджений ОСОБА_4 оскаржує судові рішення, зокрема з підстави невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, яким надає власну оцінку відмінну від оцінки наданої попередніми судами, у тому числі на предмет достовірності, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Разом з цим, заявляючи вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, засуджений не зазначає, яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції в аспекті положень статей 404, 405 КПК.

Так само касаційна скарга не містить обґрунтування щодо закриття кримінального провадження, оскільки вказуючи про відсутність складу кримінального правопорушення, засуджений не мотивував свої доводи в цій частині з урахуванням положень статей 284, 440 КПК.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши скаржнику строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2024 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 18 грудня 2024 року щодо нього, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3