ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/98/25 Справа № 712/1868/25 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі прокурора підозрюваного (відеоконференція) захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2025 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванчиці, Вараського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаний, інвалідом, учасником бойових дій, не є, раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , посилаючись на те, що, як встановлено досудовим розслідуванням, він, маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту психотропної речовини, обіг якого обмежено - «амфетамін», діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством час та спосіб придбав у невстановленої особи 25 поліетиленових пакетиків, з психотропною речовиною та з моменту придбання частину приховав у формі «закладок» та частину зберігав при собі до 15 год. 35 хв. 14.02.2025, з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2025 року клопотання слідчого задоволено та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14 квітня 2025 року включно. Визначено заставу - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400,00 гривень.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застосувати мінімальний розмір застави.

Захисник зазначив, що прокурором не надано переконливих доказів, що менш суворий запобіжний захід не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Не враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, міцність його соціальних зв`язків, оскільки він проживає разом зі своєю матір`ю яка є пенсіонеркою, донедавна працював в ПАТ «Укрзалізниця».

Крім того, прокурором не надано слідчому судді жодного доказу на підтвердження існування наявності ризиків, що вказані в клопотанні, а наявність ризиків не може оцінюватися абстрактно, а повинна підтверджуватися відповідними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги адвоката, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд наголошує, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Згідно клопотання органу досудового розслідування, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання з метою збуту психотропної речовини, обіг якого обмежено - «амфетамін», діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством час та спосіб придбав у невстановленої особи 25 поліетиленових пакетиків, з психотропною речовиною та з моменту придбання частину приховав у формі «закладок» та частину зберігав при собі до 15 год. 35 хв. 14.02.2025, з метою подальшого збуту для особистого матеріального збагачення.

У подальшому, 14.02.2025 близько 15 год. 35 хв., ОСОБА_7 , маючи при собі вказану вище порошкоподібну речовину, перебував неподалік будинку № 47 по пров. Водопарковий в м. Черкаси, де був помічений працівниками поліції, які виконували службові обов`язки по забезпеченню громадського порядку на території м. Черкаси. Після цього, в ході застосування до останнього превентивних заходів, було встановлено, що останній зберігає при собі заборонені в обігу речовини.

Так, 14.02.2025 у період часу з 19 год. 36 хв. до 20 год. 30 хв. в ході затримання ОСОБА_7 , в порядку ст. 208 КПК України, останній добровільно видав працівникам поліції із лівої кишені куртки 24 згортки обгорнутих у клейку ізоляційну стрічку чорного кольору, в яких знаходились 24 поліетиленових пакетиків із порошкоподібною речовиною, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/2595-НЗПРАП від 15.02.2025 містить у своєму складі психотропну речовину - «амфетамін», загальною масою 0.710 г.

Крім цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконний збут раніше придбаної ним психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін», таємно збув шляхом приховування у формі «закладок» у одному таємно прихованому місці на території м. Черкаси, яке сфотографував та зафіксував за координатами в мобільному телефоні марки «Iphone» IMEI 1: НОМЕР_1 у мобільному додатку «Галерея».

Так, за координатами широти 49.428412 та довготи 32.062950, 14.02.2025 у період часу з 20 год 43 хв по 20 год 58 хв., працівниками слідчої оперативної групи, використовуючи мобільний додаток «Google maps», у присутності понятих, ОСОБА_7 та його захисника, на відкритій ділянці місцевості, поряд з парканом з бетонною основою, в рослинних насадженнях виявлено та вилучено один поліетиленовий пакетик з порошкоподібна речовина, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/2596-НЗПРАП від 15.02.2025 містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0.023 г.

15.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропної речовини з метою збуту та незаконний збут психотропної речовини.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обставини, визначені у ст. 176-178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним даного правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, та виснував, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 307 КК України, так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які виправдовують застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас застосування більш м`якого запобіжного заходу не запобігатиме виникненню встановлених слідчим суддею ризиків, а також суперечить вимогам частини 8 статті 176 КПК України.

Також було враховано, що підозрюваний ніде не працює, не навчається, не має сталих соціальних зв`язків, а саме: не одружений, та відсутність на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, а також відсутність характеризуючих даних підозрюваного.

Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею ухвалено з дотриманням вимог національного законодавства та з урахуванням практики ЄСПЛ, тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо наявності передбачених законом підстав для обрання стосовно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

Доводи захисника, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту суд відхиляє, оскільки домашній арешт в нічний час доби не здатен запобігти ризикам можливої втечі чи переховування, продовження вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 .

Щодо розміру визначено слідчим суддею застави, слід зазначити наступне.

На підставі вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, враховуючи дискрецію повноважень слідчого судді у вирішенні питання про можливість визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, визначив розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою у розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян.

При цьому, аналізуючи матеріали клопотання, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що ОСОБА_7 слід зменшити розмір застави, з огляду на дані стосовно підозрюваного, який має постійне місце проживання, проживає разом з матір`ю, яка є пенсіонеркою, не має офіційних та постійних доходів.

Розмір застави, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

На переконання суду апеляційної інстанції визначений слідчим суддею розмір застави є занадто непомірним для підозрюваного ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про обрання тримання під вартою ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а ухвала слідчого судді зміні в частині визначення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян. Адже такий розмір є помірним для останнього, співвідноситься з оголошеною підозрою, спроможний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та надати йому можливість скористатись правом на альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2025 року про застосування відносно ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити в частині розміру визначеної слідчим суддею застави, зменшивши її розмір до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: