Справа № 727/842/25
Провадження № 1-кп/727/184/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001227 від 24 грудня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Веренчанка, Чернівецька область, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, неодружена, із середньою освітою, офіційно не працює, раніше не судима, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м.Чернівців надійшов обвинувальний акт прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України.

21 грудня 2024 року близько 17-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, що по АДРЕСА_1 , умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, через соціальний Інтернет-месенджер «Telegram» зі свого мобільного телефону марки «Iphone» у приватному спілкуванні з невстановленою органом досудового розслідування особою здійснила замовлення психотропної речовини «MDMA» з метою власного вживання, домовившись про її пересилання на своє ім`я через поштового оператора «Нова Пошта» до поштомату №55488, що по вул. Бережанська, 17 в м. Чернівцях.

Так, 24 грудня 2024 року близько 11-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Бережанська, 17 в м. Чернівцях, з поштомату «Нова Пошта» № 55488 отримала оформлену посилку, а саме: поліетиленовий пакет «Нової Пошти», в якому знаходився полімерний пакет з застібкою «zip-lock» в середині із двома капсулами із порошкоподібною речовиною рожевого кольору, які зберігала при собі для власного вживання, без мети збуту.

Після чого, 24 грудня 2024 року ОСОБА_4 була затримана працівниками ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, в ході чого остання добровільно видала вищевказаний полімерний пакет із застібкою «zip-lock» в середині із двома капсулами із порошкоподібною речовиною рожевого кольору. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-24/16400-НЗПРАП від 30.12.2024 в наданих на дослідження порошкоподібні речовини рожевого кольору, які знаходились в двох капсулах та були упаковані в полімерний пакет із застібкою «zip-lock», містять в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальною масою 0,3729 г.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнала повністю. Вказала суду, що перебуваючи по вул. Бережанська, 17 в м. Чернівцях, з поштомату «Нова Пошта» № 55488 отримала оформлену посилку, а саме: поліетиленовий пакет «Нової Пошти», в якому знаходився полімерний пакет з застібкою «zip-lock» в середині із двома капсулами із порошкоподібною речовиною рожевого кольору, які зберігала при собі для власного вживання, без мети збуту.

Вказала, що у вчиненому щиро кається, просила суд її суворо не карати. Обіцяла не вчиняти більше подібного.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченої та кваліфікація її дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд, згідно з вимогами частини 2 статті 349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої та оголошенням матеріалів кримінальної справи, які характеризують обвинувачену.

Суд вважає доведеним, що викладені в обвинуваченні діяння мали місце і містять склад кримінального правопорушення. Встановлено, що в діях обвинуваченої ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд бере до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа №148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 (справа №760/115405/16-к) Верховний Суд зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, рішення від 12.04.2012 у справі «Довженко проти України» (Заява № 36650/03)), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 09.10.2018 (справа №756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Верховний Суд зауважив, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, а також відомості про особу обвинуваченої, зокрема, те, що вона не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, раніше не судима.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину. Наведену обставину суд, на підставі статті 66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченої.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлені.

На підставі викладеного, беручи до уваги ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винної, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд доходить висновку про можливість обрання обвинуваченій покарання в межах санкції статті обвинувачення.

При цьому, суд враховує положення пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».

В рішенні від 18.02.2010 у справі «Гарькавий проти України» (Заява № 25978/07) Європейський суд з прав людини зазначив, «…що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».

З урахування наведеного суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції її від суспільства, та застосовує до неї покарання у виді штрафу. Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для її виправлення.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які складаються з витрат за проведення експертизи та становлять 2387,70 грн, підлягають стягненню з обвинуваченої у відповідності до статті 124 КПК України.

Керуючись статтями 100, 124, 368-370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частино 1 статті 309 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 коп.) в дохід держави.

Речові докази: наркотичну речовину МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетаміну), масою 0,3729 г, упаковану в сейф-пакет № 5697989, що зберігається в камері речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити.

Речовий доказ: поліетиленовий пакет із логотипом «Нова пошта» на якому приліплений ТТН № 9531, два медичні халати білого кольору та поліетиленовий пакет із стрічкою синьо-жовтого кольору, які упаковані в сейф-пакет PSP3234485, що зберігається в камері зберігання речових доказів ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області- повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ: мобільний телефон марки «іРhone 14 Pro», Imei 1) НОМЕР_1 , Imei 2) НОМЕР_2 , номер телефону НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання обвинуваченій - залишити ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати за проведення експертизи в сумі 2387,70 (дві тисячі триста вісімдесят сім грн 70 коп)..

Вирок суду може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду, ухвалений у випадку визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1