Номер провадження: 11-кп/813/763/25
Справа № 509/1388/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 та заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської обл. від 18.06.2024 у к/п № 0000100 від 13.02.2024 стосовно:

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Овідіополь, Одеського району Одеської області, громадянина України, студента 2-го курсу ДНЗ «ОЦПТО», не одруженого, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 16.02.2024 та вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком суду 1-ої інстанції, неповнолітній ОСОБА_11 визнаний винуватим у тому, що він 19.01.2024, приблизно о 16:40 год., умисно, із корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, в період дії правового режиму воєнного стану, введеного в Україні відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який неодноразово продовжувався, перебуваючи у приміщенні магазину ТМ «Аврора» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою : Одеська область, Одеський район, смт. Овідіополь, вул. Т. Шевченка, буд. 177А, таємно викрав бездротові навушники марки «Havit TW976» в корпусі чорного кольору вартістю 332,50 грн., після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілим ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційних скаргах заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 та прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 зазначили, що не погоджується із оскаржуваним вироком в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, незастосування закону, який підлягає застосуванню, та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі неповнолітньої внаслідок суворості.

Прокурор ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначила, що судом в порушення п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку не зазначено у його мотивувальній частині відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та про відсутність обставин, що обтяжують покарання, на підставі викладеного просила змінити вирок та у мотивувальній частині зазначити відповідні обставини. У іншій частині вирок просила залишити без змін.

Водночас, прокурор ОСОБА_10 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, мотивувальну частину якого доповнити обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, вчинення кримінальних правопорушень неповнотілім, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин. У зв`язку із чим абзац 2 резолютивної частини вироку щодо звільнення ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України та щодо покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України виключити. В іншій частини вирок залишити без змін.

Разом з цим, у судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 заявила клопотання про закриття кримінального провадження із посиланням на Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його законний представник ОСОБА_12 , в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, водночас, від законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 надійшло клопотання, в якому вона просила розгляд справи здійснювати за її відсутності та відсутності її сина ОСОБА_11 , клопотання захисника підтримала та просила закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , водночас прокурор ОСОБА_7 частково підтримала апеляційні скарги прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 та заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , не заперечувала проти задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження.

Представник потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» ОСОБА_13 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце його проведення, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку обвинуваченого ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_12 та представника потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснювати за відсутності зазначених осіб.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 1 ст. 5 КК України регламентує, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип гарантований ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

За приписами ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі - Закон №3886-IX).

При цьому, Законом №3886-IX внесені зміни у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якими підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ст.ст. 185, 190, 191 КК України фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У постанові Об`єднаної палати ККС у складі ВС від 07.10.2024 (справа №278/1566/21, провадження №51-2555кмо24), суд касаційної інстанції зробив правовий висновок, відповідно до якого Закон №3886-IX, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом №3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого майна розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Водночас, п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні крадіжки в умовах воєнного стану, яка мала місце у 2024 році.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2024 становить 3028 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян становить 1514 грн на 2023 рік, а 2 неоподаткованих мінімумів (ст. 51 ч. 2 КУпАП) становить 3028 грн.

Отже, вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2024 році становила - 3028 грн.

Згідно із вироком суду 1-ої інстанції протиправними діями ОСОБА_11 заподіяна шкода ТОВ «Вигідна покупка» у сумі 332,50 грн.

За таких обставин у даному кримінальному провадженні вартість викраденого обвинуваченою майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028 грн - станом на 2024 рік, а отже до цього діяння мають застосуватись положення ст. 5 КК Україниі на теперішній час інкриміновані обвинуваченій дії не підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За приписами ч. 2 ст. 479-2 КПК за відсутності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що підозрюваним вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 або 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

При цьому, ч. 3 ст. 479-2 КПК передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1-2 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Враховуючи той факт, що в даному провадженні неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_11 та його законним представником ОСОБА_12 надана згода на закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, апеляційний суд керується положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 479-2 КПК України.

Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК Україниухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу.

За приписами ст. 417 КПК Українисуд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, враховуючи надання обвинуваченим та його законним представником згоди на закриття провадження, керуючись положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ч. 3 ст. 479-2, ст. 417 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційні скарги прокурорів, скасувати вирок суду 1-ої інстанції та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Частина 9 ст. 100 КПК України передбачає, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

В свою чергу, відповідно до п.п. 5 та 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відтак, апеляційний суд вважає за необхідне, вирішуючи питання про долю речових доказів в зазначеному кримінальному провадженні, скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 16.02.2024 (а.с. 61) та вважати його повернутим власнику.

Водночас, DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Аврора» необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Керуючись ст.ст. 24, 100, 284, 370, 373, 404, 405, 407, 409, 417, 419, 424, 479-2, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 та прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_9 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.06.2024, яким ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати.

Закрити кримінальне провадження №0000100 від 13.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 16.02.2024 на речові докази: бездротові навушники марки «Havit TW976» в корпусі чорного кольору, які слід вважати повернутими власнику; а DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Аврора», що розташований за адресою: Одеська обл., Одеський р-н, смт. Овідіополь, вул. Т. Шевченко, буд. 177-Азберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4