Справа № 562/648/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

02.04.2025 року

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого в режимі ВКЗ ОСОБА_5 ,

його захисника-адвоката в режимі ВКЗ ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000241 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Здолбунів Рівненської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

25 січня 2024 року близько 15:00 години у світлу пору доби ОСОБА_5 , в порушення вимог підпункту «а» п.2.9 та пунктів 12.1, 12.3, 12.4 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Renault Megane» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » та рухаючись по правій смузі руху проїзної частини вулиці Шкільна в м.Здолбунів Рівненської області зі сторони вул.Шевченка в напрямку вул.Коперника зі швидкістю 87-94 км/год, що перевищує допустиму для даної дороги швидкість руху, неподалік перехрестя вулиць Шевченка-Шкільна-Паркова проявив неуважність до дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати транспортним засобом, з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді велосипедистки ОСОБА_8 , яка рухалась попереду в попутному напрямку по правій смузі руху, та допустив наїзд із задньою частиною її велосипеда, на якому вона перебувала, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду при своєчасному прийнятті мір до реагування.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедистка ОСОБА_8 від отриманих травм померла на місці пригоди, а транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_5 вимог пункту 12.3 «Правил дорожнього руху», що вимагає від водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, перебуває у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.286-1 КК України визнав повністю та по суті пояснив, що 25 січня 2024 року він перебував у пригніченому стані внаслідок прогресування хвороби «Бехтерєва». Через нестерпні болі в нозі не спав кілька днів та перебуваючи на стоянці в Гідропарку м.Здолбунів Рівненської області намагався зняти біль вживанням алкоголю. Після вживання алкоголю автомобіль мав залишити на стоянці, але чому сів за кермо - пояснити не може. Близько 15:00 години він, керуючи автомобілем марки «Renault Megane» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » та рухаючись по вулиці Шкільна в м.Здолбунів Рівненської області зі сторони вул.Шевченка в напрямку вул.Коперника зі швидкістю, яка могла бути близько 87-94 км/год, намагався об`їхати велосипедистку та зменшити швидкість, але уникнути зіткнення йому не вдалося. Після цієї дорожньо-транспортної пригоди його стан погіршився і він не може самостійно себе обслуговувати, тому просить звільнити його від покарання через тяжку хворобу. У вчиненому щиро кається, позовні вимоги потерпілої про відшкодування матеріальної і моральної шкоди визнає.

Потерпіла та її представник-адвокат ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування шкоди, заявлений 25 березня 2024 року в межах кримінального правопорушення, підтримали повністю та просять стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС», де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 80052 грн., яка полягає у пошкодженні велосипеду орієнтовною вартістю 7000 грн. та понесених витратах на поховання матері ОСОБА_10 . Також, потерпіла просить стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» і ОСОБА_5 солідарно на її користь 1000000 грн. моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, яких вона зазнала внаслідок винних протиправних дій ОСОБА_5 , та понесені витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. Про подію дізналася від сусіда та відразу побігла на місце дорожньо-транспортної пригоди, де неподалік від пішохідного переходу побачила пошкоджені велосипед та автомобіль, накрите тіло матері. Від запропонованих дружиною ОСОБА_5 коштів вона відмовилася, а страхова компанія на її звернення нічого не виплатила.

Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди прийнято до спільного розгляду з даною кримінальною справою.

У відзиві на позов представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 просить частково задоволити цивільний позов ОСОБА_11 , мотивуючи тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» у межах страхової суми за шкоду, заподіяну майну в розмірі 160000 грн. та за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 320000 грн. Витрати позивача на придбання пам`ятника та вартість велосипеду не є доведеними, а тому матеріальна шкода в сумі 13052 грн., що в межах страхової суми, підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова група «ТАС». Також, виходячи з дійсних обставин справи представник ОСОБА_5 вважає, що обґрунтованим розміром заявленої моральної шкоди є 300000 грн., на день настання страхового випадку 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі становило 85200 грн., яка підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова група «ТАС», а решта в сумі 214800 грн. з ОСОБА_5 .

У відзиві на позов представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» позовні вимоги до страхової компанії вважає безпідставними та необґрунтованими, мотивуючи тим, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує лише оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у встановлених законом випадках. Проте оцінка пошкодженого велосипеда потерпілої не проведена, а документи, які підтверджують витрати на поховання надані лише на суму 13052 грн. Також позивачем не надано доказів щодо кола осіб, які мають право на отримання відшкодування моральної шкоди, для виплати страхового відшкодування в рівних частках усім особам, що мають право на отримання такої виплати. Стягнення моральної шкоди в солідарному порядку не передбачено, а відповідно до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку всі здійснені потерпілим документально підтверджені процесуальні витрати покладаються на обвинуваченого. Просить в задоволені позову в частині вимог до страхової компанії відмовити, а справу розглянути без участі їх представника.

У відповіді на відзив позивач не погодилася з доводами відповідачів, мотивуючи тим, що 05 квітня 2024 року вона повторно звернулася до страхової компанії з проханням виплатити їй страхове відшкодування, долучивши до заяви копію накладної №12 та товарного чеку від 25 березня 2024 року, які підтверджують спорудження надгробного пам`ятника вартістю 76600 грн., а не проведення страховою компанією оцінки вартості велосипеда розцінює як недобросовісність та бездіяльність. Просить стягнути з ПрАТ «Страхова група «ТАС» 96652 грн. завданої матеріальної шкоди.

У запереченнях на відповідь позивача на відзив відповідача адвокат ОСОБА_7 з доводами цивільного позивача не погодився з наведених у відзиві підстав, а долучений до позовної заяви електронний витяг з веб-сайту «Епіцентр» щодо орієнтовної вартості велосипеду не може вважатися належним доказом на підтвердження реальної вартості пошкодженого велосипеду потерпілої.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному доведена повністю та з приводу обставин події підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25 січня 2024 року з долученою до неї схемою та фототаблицею, під час якого на проїзній частині вулиці Шкільна в м.Здолбунів Рівненської області неподалік перехрестя вулиць Шевченка-Шкільна-Паркова виявлено пошкоджений велосипед, пошкоджений автомобіль марки «Renault Megane» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » та біля нього труп ОСОБА_8 , осип скла та уламків транспортного засобу;

- висновком Комунального підприємства «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» від 25 січня 2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за яким ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

- результатами токсикологічного дослідження КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» №40 від 26 січня 2025 року, за якими в крові ОСОБА_5 виявлено 6,6%о етанолу;

- записами з камер відео спостереження системи «Безпечне місто» з перехрестя вулиць Шевченка-Шкільна-Паркова в м.Здолбунів Рівненської області в напрямку вулиці Шкільна в період часу з 15:00 до 15:10 години 25 січня 2024 року, якими зафіксовано обставини події;

- записами з нагрудних камер поліцейських щодо обставин події та проходження ОСОБА_5 медичного огляду на стан сп`яніння.

Встановлені судом обставини події також узгоджуються з висновками експертів.

Зокрема, згідно висновку експерта №18 вбачається, що смерть ОСОБА_8 настала від масивної травми тіла з чисельними переломами кісток тулуба та чисельними ушкодженнями внутрішніх органів. При судово-медичній експертизі трупа встановлено, що масивність, чисельність і різноманітний характер пошкоджень (садна, рани, синці, крововиливи, переломи кісток тощо), розташування їх на різних анатомічних ділянках, наявність ознак загального струсу тіла у вигляді крововиливів у зв`язкові-фіксуючий апарат внутрішніх органів, в сукупності дають підстави стверджувати, що в даному випадку мала місце транспортна травма, а саме наїзд (удар виступаючими частинами) транспортного засобу на велосипедистку ОСОБА_8 , при цьому в момент первинного контакту з транспортним засобом, потерпіла перебувала у сидячому або близько до нього положенні та повернута задньою поверхнею до травмуючого знаряддя. Виявлені тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію їх небезпеки для життя в момент їх отримання.

З висновку експерта Рівненського НДЕКЦ №СЕ-19/118-24/1363-ІТ від 19 лютого 2024 року вбачається, що на момент експертного дослідження система рульового керування та робоча гальмівна система автомобіля марки «Renault Megane» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » знаходилися у працездатному стані.

За висновком експерта Рівненського НДЕКЦ №КСЕ-19/118-24/1373 від 23 лютого 2024 року швидкість руху автомобіля марки «Renault Megane» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » перед пригодою у момент проїзду перехрестя вулиць Шевченка-Шкільна-Паркова в м.Здолбунів Рівненської області, де рух організовано по колу, знаходилась в межах 87-94 км/год.

Наїзд відбувся автомобілем марки «Renault Megane» на велосипедистку ОСОБА_8 на проїзній частині вулиці Шкільна м.Здолбунів на відстані 0,5-0,7м до правого краю проїзної частини вулиці Шкільна та на відстані 0,9-1,1м до початку (за напрямком руху велосипедиста) лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.14.1 (пішохідний перехід) Правил дорожнього руху.

За вказаним вище висновком експерта в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Renault Megane» мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедистку ОСОБА_8 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, його дії не відповідали вимогам пунктів 12.1, 12.3, 12.4 «Правил дорожнього руху», що з технічної точки зору перебувало у причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, судом встановлено, що своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчиненими в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286-1 КК України.

При обранні виду та визначенні міри покарання суд відповідно до положень ст.65 КК України враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є тяжким, думку потерпілої, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має інвалідність 2 групи загального захворювання безстроково, за місцем проживання та колишньої роботи характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

За таких умов суд вважає, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ч.4 ст.84 КК України у разі одужання осіб, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, вони повинні бути направлені для відбування покарання, якщо не закінчилися строки давності, передбачені статтями 49 або 80 цього Кодексу, або відсутні інші підстави для звільнення від покарання.

З роз`яснень, які містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 року №8, вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

З висновку судово-медичної експертної комісії №10 від 11 лютого 2025 року вбачається, що у ОСОБА_5 виявлено цілий комплекс хронічних захворювань органів опорно-рухового апарату, кровообігу, травної, ендокринної та видільної систем, які знаходяться у вираженій стадії свого перебігу зі стійкими тяжкими наслідками (ускладненнями) і мають тенденцію до прогресування. Окрім того, ОСОБА_5 у зв`язку з важкою спірально-хребетною травмою був скерований на паліативне лікування через нижню спастичну параплегію з порушення функції тазових органів по центральному типу (нетримання сечі та калу) та значним затрудненням рухової активності з неможливістю до самообслуговування та потребою у сторонній допомозі.

Експертна комісія за вказаним вище висновком вважає, що наявна на даний час у ОСОБА_5 посттравматична патологія органів нервової системи у вигляді нижньої спастичної параплегії, порушення функцій тазових органів по центральному типу, анкілозуючого спонділоартриту з неможливістю до самообслуговування входить до «Переліку хвороб, які є підставлю для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоровя України №1348/5/572 від 15 серпня 2014 року «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», а саме, п.2 розділу VII - Хвороби нервової системи та органів чуття: «Геміплегії, параплегії, глибокі геміпарези та парапарези з розповсюдженими розладами чутливості, розладами функцій тазових органів, трофічними порушеннями, вираженим акінетикоригідним синдромом».

Європейський Суд з прав людини неодноразово визнавав наявність порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час відбування покарання засудженими, що мають хвороби. Суд наголошував, що трьома складовими, які необхідно розглядати стосовно сумісності стану здоров`я заявника та умов його утримання, є: 1) медичний стан в`язня; 2) адекватність медичної допомоги та піклування, яка надається в умовах ув`язнення; 3) доцільність ув`язнення з огляду на стан здоров`я в`язня (п. 94 рішення у справі «Мельник проти України»).

Встановлені обставини наявності у ОСОБА_5 цілого комплексу хронічних захворювань, які знаходяться у вираженій стадії свого перебігу зі стійкими тяжкими наслідками (ускладненнями) і мають тенденцію до прогресування, зокрема, посттравматичної патології органів нервової системи у вигляді нижньої спастичної параплегії, порушення функцій тазових органів по центральному типу, анкілозуючого спонділоартриту з неможливістю до самообслуговування, унеможливлюють направлення обвинуваченого для відбування покарання та фактично свідчитиме про жорстоке та нелюдське поводження з останнім.

З урахуванням викладеного та думки прокурора, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про необхідність звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ч.2 ст.84 КК України на період хвороби останнього.

Щодо заявленого цивільного позову, то суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати (ч.1 ст.1201 ЦК України).

З долучених до позову письмових доказів вбачається, що ОСОБА_9 понесла витрати на поховання своєї матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_5 , в сумі 13052 грн. (квитанція №000955 від 27 січня 2024 року та товарний чек від 26 січня 2024 року) та на встановлення надгробного пам`ятника в сумі 76600 грн. (накладна №12 від 25 березня 2024 року), а всього на загальну суму 89652 грн.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-215827139 від 20 липня 2023 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Страхова група «ТАС» у межах страхової суми за шкоду, заподіяну майну в розмірі 160000 грн. та за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 320000 грн. на одного потерпілого, франшиза - 0.

Смерть ОСОБА_8 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Листом від 26 лютого 2024 року ОСОБА_9 звернулася до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з проханням виплатити їй страхове відшкодування понесених витрат на поховання своєї матері ОСОБА_8 та пошкодженого велосипеда, а заявою від 05 квітня 2024 року - витрат на встановлення надгробного пам`ятника.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст.6 вказаного вище Закону).

Згідно пункту 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного потерпілого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Абзацем 18 ч.1 ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» установлено, що з 1 січня 2024 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 7100 гривень, а відповідно 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі становить 85200 грн.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відповідачем страхове відшкодування ОСОБА_9 понесених нею витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника не було виплачено, а тому в межах страхової суми підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова група «ТАС», а решта суми 4452 грн. (89652 - 85200) - з відповідача ОСОБА_5 .

Згідно положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних та допустимих доказів розміру завданої матеріальної шкоди пошкодженням велосипеду потерпіла не надала, долучений до позовної заяви електронний витяг з веб-сайту «Епіцентр» щодо орієнтовної вартості велосипеду не може вважатися належним доказом на підтвердження реальної вартості пошкодженого велосипеду потерпілої на час події, а тому суд погоджується з доводами відповідачів, що в цій частині позовні вимоги є недоведеними.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч.2 ст.1168 ЦК України).

Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхових (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_8 , наявність інших спадкоємців першої черги (дітей, чоловіка та батьків останньої) судом не встановлено, а позивач наявність осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю матері, заперечує.

Протиправна поведінка ОСОБА_5 призвела до незворотних негативних наслідків, які настали для позивача внаслідок смерті матері та втрату життєвих зв`язків з рідною людиною, через що вона зазнала душевних та психологічних страждань.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Разом з тим, з роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страджань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин справи і наслідків, що наступили. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги конкретні обставини справи, характер і тривалість моральних страждань потерпілої, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, яка проживала окремо та не перебувала на утриманні матері, проте назавжди втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, суд вважає за необхідне задовольнити позов щодо моральної шкоди частково в сумі 500000 грн., яка підлягає стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» в сумі 85200 грн., а решта в сумі 414800 грн. з ОСОБА_5 .

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд відповідно до положень ст.124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Загальна сума процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз становить 9844 грн. 64 коп. та 8000 грн. на правову допомогу за укладеним 30 січня 2024 року між потерпілою та адвокатом договором про надання правової допомоги у даному кримінальному провадженні, що підтверджується відповідними довідками судового експерта, актом виконаних робіт та квитанцією від 30 січня 2024 року.

Оплата послуг представника потерпілої здійснена саме потерпілою на виконання умов укладеного з адвокатом договору, а не цивільним позивачем, на стадії досудового розслідування до подання цивільного позову, а тому суд погоджується з доводами відповідача про покладення понесених нею витрат на правову допомогу адвоката на обвинуваченого.

З метою забезпечення кримінального провадження за ухвалами суду застосовувалися відповідні заходи шляхом накладення арешту на майно та запобіжні заходи щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою в період з 25 січня 2024 року до 07 березня 2024 року та цілодобового домашнього арешту з 08 березня 2024 року до 15 червня 2024 року, які відповідно до положень ст.72 КК України підлягаю зарахуванню обвинуваченому в строк покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.100, 124, 128-129, 323, 324, 335 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) років.

На підставі ч.2 ст.84 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі у зв`язку із захворюванням на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.

В строк покарання обвинуваченому відповідно до положень ст.72 КК України зарахувати його перебування під вартою в установах попереднього ув`язнення з 25 січня 2024 року до 07 березня 2024 року включно з розрахунку день за день, а з 08 березня 2024 року до 15 червня 2024 року з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту одному дню позбавлення волі.

Речові докази в справі, а саме: велосипед сірого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_9 , та автомобіль марки «Renault Megane» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », що належить ОСОБА_5 , які зберігаються на території спеціального майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Головного управління Національної поліції в Рівненській області (с.Городок, вул.Барона Штейнгеля, 90 Рівненського району Рівненської області), повернути їх законним володільцям.

Документи кримінального провадження №0000241 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Накладений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 січня 2024 року арешт на належний ОСОБА_5 автомобіль марки «Renault Megane» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати на залучення експертів на загальну суму 9844 (дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 64 коп. та на користь ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована по АДРЕСА_2 ) 8000 (вісім тисяч) грн. понесених витрат на правову допомогу.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 4452 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн. матеріальної шкоди та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 414800 (чотириста чотирнадцять тисяч вісімсот) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (03117, м.Київ, проспект Берестейський, 65, ) на користь ОСОБА_9 страхове відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в сумі 85200 (вісімдесят п`ять тисяч двісті) грн. та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 85200 (вісімдесят п`ять тисяч двісті) грн.

У решті вимог позивача відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: