Справа № 635/985/24
Провадження № 1-кп/635/291/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001172 від 26.11.2021 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, громадянина України, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

суд визнає доведеним, що 26.11.2021 року, приблизно о 06 год. 30 хв., ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗИЛ-5301», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по під`їзній дорозі до автодороги Харків-Зміїв зі сторони с. Темнівка в напрямку смт Васищеве зі швидкістю 70 км/год.

В районі перехрестя вказаної автодороги з автодорогою Харків-Зміїв +830 метрів ОСОБА_4 не обрав швидкість руху автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки та стану автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

- п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

та допустив неконтрольований виїзд автомобіля «ЗИЛ-5301», д.н.з. НОМЕР_1 , на зустрічну смугу руху, по якій в цей час рухався автомобіль «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , в результаті чого сталося зіткнення його автомобіля з вказаним автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/149-НВ/23 від 23.10.2023 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тіла у вигляді множинних переломів лівих ребр з лівостороннім гемопневмотораксом, травматичного розриву селезінки з внутрішнім крововиливом, перелому кісток тазу, вивиху лівого стегна, переломів обох кісток лівого передпліччя. За ступенем тяжкості дані ушкодження (як окремо так і в сукупності) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпечних для життя.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №СЕ-19/121-23/25981-ІТ від 16.11.2023 у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗИЛ-5301» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Він мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортної події шляхом виконання вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ЗИЛ-5301» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

Суд визнає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні злочину, кримінальна відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений формально зазначив, що в основному визнає свою вину, однак вважав, що більшою мірою у виникненні ДТП мали місце дорожні умови, а саме погана погода, відсутність дорожньої розмітки та вкрай незадовільний стан покриття. Зазначив, що рухався з меншою швидкістю, ніж це зазначено в обвинувальному акті. Обвинувачений не визнав, що виїхав на зустрічну смугу руху та припустив, що зіткнення сталося на середині дороги. Факт розташування свого транспортного засобу на зустрічній смузі руху пояснив, що це сталося після зіткнення. Отже, показання обвинуваченого не містять розумного пояснення події кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті і суд їх оцінює як фактичне не визнання вини.

Не заважаючи на показання обвинуваченого, який не підтвердив обставин кримінального правопорушення, зазначених в пред`явленому обвинуваченні, його вина повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, якими підтверджено наступне:

- оглядом місця події злочину в районі перехрестя автодороги Харків-Зміїв зі сторони с. Темнівка в напрямку смт Васищеве +830 метрів встановлено, що автомобіль ЗИЛ 5301 д.н.з. НОМЕР_1 розташований на полосі зустрічної смуги руху частково на узбіччі та має механічні ушкодження переважно в передній частині зліва. Поруч на узбіччі розташований автомобіль ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , який має значні технічні ушкодження лівої частини з деформацією всього кузова, що підтверджено протоколом слідчої дії, схемою розташування транспортних засобів на автодорозі та фототаблицями до протоколу;

- відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-22/2928-ІТ від 26.05.2022 року в момент первинного контакту автомобіль «ЗІЛ-5301» р.н. НОМЕР_1 лівою частиною переднього бамперу контактував із лівою частиною переднього бамперу та лівою частиною панелі передка автомобіля «ВАЗ-21ОЗ» р.н. НОМЕР_2 , взаємне розташування транспортних засобів було таким, що автомобіль «ЗІЛ-5301» р.н. НОМЕР_1 своєю передньою лівою частиною був звернутий до передньої лівої частини автомобіля «ВАЗ-2103» р.н. НОМЕР_2 , кут між повздовжніми осями автомобілів ВАЗ-2103» р.н. НОМЕР_2 та «ЗІЛ-5301» р.н. НОМЕР_1 був близьким до 175°±5°, що підтверджено висновком експерта та фотоматеріалами до висновку. Зазначені обставини, та схематичне зображення первинного контакту автомобілів безсумнівно свідчить про те, що автомобіль «ЗІЛ-5301» р.н. НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений рухався в бік зустрічної смуги та автомобілю потерпілого, який рухався на зустріч по своїй полосі руху та не змінював свого напрямку руху;

- при проведенні слідчих експериментів за участі окремо обвинуваченого та окремо потерпілого визначено, що місце зіткнення транспортних засобів розташоване на полосі руху автомобіля «ВАЗ-2103» р.н. НОМЕР_2 , яким керував потерпілий, що підтверджує факт виїзду автомобіля «ЗІЛ-5301» р.н. НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений на зустрічну смугу руху, що підтверджено протоколами слідчих дій від 21.10.2023 року та складеними схемами за результатами проведення слідчої дії;

- при проведенні судово-автотехнічної експертизи №СЕ-19/121-23/25981-ІТ від 16.11.2023 експертом враховані показання обвинуваченого та потерпілого, які мали незначні розбіжності щодо місця зіткнення та розташування на автодорозі автомобіля обвинуваченого по відношення до крайньої правої частини автодороги, а також щодо причин виїзду автомобіля ЗІЛ на зустрічну смугу руху, тому експерт у висновку зазначив: якщо виїзд автомобіля ЗІЛ на зустрічну смугу відбувся внаслідок неконтрольованого руху цього автомобіля, то в дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля ЗІЛ ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.1. Правил дорожнього руху. Якщо ж виїзд автомобіля ЗІЛ на зустрічну смугу відбувся внаслідок маневру цього автомобіля ліворуч, то в дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, водій автомобіля ЗІЛ ОСОБА_4 повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1. Правил дорожнього руху. Водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 в дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, повинен був діяти згідно з вимогами п. 12.3. Правил дорожнього руху. Якщо виїзд автомобіля ЗІЛ на зустрічну смугу відбувся внаслідок неконтрольованого руху цього автомобіля, то в дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, водій автомобіля ЗІЛ ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху. Якщо ж виїзд автомобіля ЗІЛ на зустрічну смугу відбувся внаслідок маневру цього автомобіля ліворуч, то в дорожньо-транспортній обстановці, яка склалася, водій автомобіля ЗІЛ ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху. В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, експертним шляхом відповісти на запитання «Чи мав водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 технічну можливість запобігти пригоді шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України?» не є можливим. Якщо виїзд автомобіля ЗІЛ на зустрічну смугу відбувся внаслідок неконтрольованого руху цього автомобіля, то в діях водія автомобіля ЗІЛ ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1. Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з ДТП. Якщо ж виїзд автомобіля ЗІЛ на зустрічну смугу відбувся внаслідок маневру цього автомобіля ліворуч, то в діях водія автомобіля ЗІЛ ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з ДТП.

В зв`язку з обставинами, що вказані в дослідницькій частині висновку, експертним шляхом відповісти на запитання «Вбачаються чи ні в діях водія автомобіля BA3-2103 р.н. НОМЕР_2 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв`язку з настанням події?» не є можливим. Місце зіткнення було розташоване в районі початку сліду зносу на смузі руху шириною 2,6 м, що призначена для руху транспорту в бік с. Лизогубівка.

Аналізуючи висновок експерта суд приходить до висновку, що пред`явлене обвинувачення обвинуваченому, в якому зазначено що ОСОБА_4 не обрав швидкість руху автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки та стану автомобіля, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», та допустив неконтрольований виїзд автомобіля «ЗИЛ-5301», д.н.з. НОМЕР_1 , на зустрічну смугу руху знаходить свої підтвердження у висновку експерта, оскільки експертом встановлено факт можливості не допустити зіткнення транспортних засобів шляхом виконання обвинуваченим вимог

п. 12.1. Правил дорожнього руху, а саме необхідності вибору безпечної швидкості руху з метою повного контролю за транспортним засобом. Підтверджено експертом, що невиконання такого правила з боку обвинуваченого перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної події, що призвело до зіткнення транспортних засобів;

- відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/149-НВ/23 від 23.10.2023 потерпілий під час події кримінального правопорушення ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тіла у вигляді множинних переломів лівих ребр з лівостороннім гемопневмотораксом, травматичного розриву селезінки з внутрішнім крововиливом, перелому кісток тазу, вивиху лівого стегна, переломів обох кісток лівого передпліччя утворені. За ступенем тяжкості дані ушкодження (як окремо так і в сукупності) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпечних для життя, що підтверджено зазначеним висновком експерта.

Зазначені докази свідчать про доведеність вини ОСОБА_4 в пред`явленому обвинуваченні і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий необережний злочин, яким потерпілому заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає - добровільне відшкодування завданого збитку.

В обвинувальному акті в якості обставин, що пом`якшує покарання зазначено щире каяття. Щире каяття суд не враховує обставиною, що пом`якшує покарання з наступних мотивів. В судовому засіданні обвинувачений фактично не визнав обставин пред`явленого обвинувачення, окрім факту зіткнення транспортних засобів, але ніяких критичних висновків щодо своїх дій не висловив. Також обвинувачений не висловлював співчуття потерпілому в своїх показаннях. Під час виступу в судових дебатах та в останньому слові обвинувачений зазначив, що йому нічого сказати. На думку суду обвинувачений не усвідомлює достатньою мірою протиправності свого вчинку, ніяких висновків на майбутнє не зробив та не висловлював свого ставлення до вчиненого. В даному випадку суд вважає необхідним врахувати висновки Верховного суду, викладені у справі № 199/6365/19 в постанові від 15 листопада 2021 року, де зазначив, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Суд безумовно враховує, що обвинуваченим відшкодовані потерпілому завдані збитки, але цей факт є окремою обставиною, що пом`якшує покарання і ця обставина додатково не може свідчити про щире каяття. Натомість із матеріалів справи та показань обвинуваченого в суді факт щирого каяття свого підтвердження не знайшов.

Суд враховує і особу обвинуваченого, який на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має судимості. За місцем мешкання обвинувачений характеризується як особа, що до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась та на яку не надходили скарги, тобто формально позитивно.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд вважає, що в даному випадку призначаючи покарання обвинуваченому з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, виправлення ОСОБА_4 є можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України суд звільняє обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням. Однак при вирішення питання про необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд вважає за доцільне його застосування, оскільки ОСОБА_4 не достатньо усвідомлює протиправність та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, а також тяжкості заподіяних наслідків. Враховуючи особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого суд вважає, що без призначення такого додаткового покарання відсутня можливість виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нового аналогічного злочину, оскільки звільнення від відбування основного покарання та одночасне не призначення додаткового покарання може викликати у обвинуваченого почуття безкарності, самовпевненості та зневажливого ставлення до покладених на нього законом обов`язків як на особу, що має право керування транспортними засобами.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази, а саме автомобіль ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є: ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а також автомобіль ЗІЛ-5301, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 суд вважає необхідним повернути власникам транспортних засобів. На підставі ст. 174 КПК України, арешт, накладений на зазначені транспортні засоби ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року (справа № 635/9501/21) суд скасовує.

Цивільний позов потерпілим в кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України судові витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 6986 гривень 88 коп. суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 369-371, 373-376 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування основного покарання за цим вироком суду з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 6986 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 88 коп.

Арешт на автомобілі ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є: ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а також автомобіль ЗІЛ-5301, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 накладений ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 грудня 2021 року (справа № 635/9501/21) скасувати.

Речові докази, а саме: автомобіль ВАЗ-2103, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є: ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а також автомобіль ЗІЛ-5301, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 повернути власникам транспортних засобів.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Роз?яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування. Роз?яснити обвинуваченому, потерпілій, прокурору право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1