13.03.2025
Справа № 642/1363/25
Провадження № 1-кс/642/400/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розсоші, Сумської області, громадянина України, непрацюючого, розлученого, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04.05.2023 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. 13.11.2023 Полтавським апеляційним судом вирок змінений в частині призначення покарання, призначено нове покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України у виді 4 років позбавлення волі,

який підозрюється за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження за № 0000344 від 11.03.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснює Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин, 25.04.2022 на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, будучи раніше судимим Київським районним судом м. Полтави від 04.05.2023 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, відповідних висновків для себе не зробив, вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин:

Так, 11.03.2025 року точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 01 год. 40 хв. ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: м. Харків, по вул. Переяславській, 23., коли в цей час помітив відчинені двері під`їзду № 2, після чого ОСОБА_5 зайшов в даний під`їзд де на першому поверсі побачив велосипед торгової марки «Impuls motion CX 550», та велосипед торгової марки «Intenzo Vector» які належать ОСОБА_7 .

В саме в цей час, у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Так, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 діючи повторно умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зайшов в під`їзд № 2 за вищевказаною адресою, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед торгової марки «Impuls motion CX 550», який перебував у користуванні, придбаний у 2018 році за 3500 гривень, та велосипед торгової марки «Intenzo Vector», який перебував у користуванні, придбаний у 2015 році за 5500 гривень, що належить ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_5 покинув місце скоєння злочину, звернувши на свою користь викрадене майно, розпорядившись ним на власний розсуд.

В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 8000 гривень, точна вартість та сума спричиненої шкоди встановлюється шляхом експертного дослідження.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

11.03.2025 о 17 год. 12 хв. ОСОБА_5 фактично затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

12.03.2025 ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання, вважали ризики недоведеними, у ОСОБА_5 є постійне місце проживання, родина (батьки), які потребують допомоги, а також захворювання, які потребують лікування, тому можливо обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний доповнив, що він є внутрішньо-переміщеною особою, перебуває на обліку в центрі зайнятості, наразі проходить ВЛК для подальшої мобілізації до Збройних Сил України, також має захворювання, яке унеможливлює перебування його в умовах слідчого ізолятора.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_5 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу зобов`язаний розглянути можливість застосування заходів, які меншою мірою обмежують права особи (підозрюваного), ніж тримання під вартою («Амбрушкевич проти Польщі», § 32).

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, врахованих при обранні вказаного запобіжного заходу, які на даний час дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином на підставі сукупності ризиків, які можуть виникнути в ході досудового розслідування, до підозрюваного ОСОБА_5 , не може бути застосовано інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. Крім того, суд звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_5 має судимість за корисливі злочини.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (у тому числі свідків), а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Щодо визначення розміру застави, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, у п.48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати її буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тобто застосування запобіжного заходу тримання під вартою як безальтернативного не забезпечує балансу між метою його застосування у кримінальному провадженні та правом особи на свободу та особисту недоторканність. Адже метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім цього, суддя позбавлений можливості винести вмотивоване судове рішення щодо обмеження, оскільки фактично це рішення вже завчасно врегулювало безальтернативне обмеження права на свободу без розгляду всіх необхідних обставин конкретної ситуації.

Правосуддя в цій частині повинно здійснювати судовий контроль за дотриманням прав людини, а замість цього спотворюється на лобіювання інтересів сторони обвинувачення. Суд перестає бути безстороннім і руйнує фундаментальні принципи правосуддя.

Окрім того, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, на одному важелі терезів суд має покласти достатню міру гарантування виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а на інший неможливість завідомої непомірності застави для особи.

У випадку ігнорування факту завідомої непомірності застави для особи судом спотворюється сутність запобіжного заходу, яка призводить до безальтернативності тримання під вартою через реальну неможливість внесення особою застави і може свідчити про елементи тиску на нього з боку сторони обвинувачення для досягнення результату, протилежного від легального об`єктивного встановлення істини змагальними процесуальними засобами.

Призначення застави це не спосіб покарання особи (підозрюваного, обвинуваченого), а всього лише забезпечення виконання покладених на цю особу обов`язків. Слідчий суддя має тільки переконатися, що застава здатна примусити особу з`являтися в засідання і не перешкоджати розслідуванню.

Обґрунтування судів при призначенні застав не мають права бути формальними, абстрактними, загальними.

ЄСПЛ вважає непомірні застави порушенням права на свободу. Як-от у справі Gafa v. Malta, 22 травня 2018 року, №54335/14 заявник був під вартою майже рік через велику заставу.

Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи обставини справи, вік та стан його здоров`я, наявність соціальних зв`язків підозрюваного, сімейний стан, постійного місця проживання, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

За таких обставин слідчий суддя з урахуванням майнового становища підозрюваного, враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, наявність реальної можливості у нього внести заставу, вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 151400,00 гривень, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є завідомо непомірною для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 09 травня 2025 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 11 березня 2025.

Визначити суму застави у розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки строком до 09 травня 2025 року: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 09 травня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваному - в той же строк, але з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 13.03.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1