ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1083/25 Справа № 181/294/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року, про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням щодо :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого в КП Комунсервіс МСР оператором сміттєвозу, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24 квітня 2024 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 366 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року, задоволено подання Синельниківського районного сектору №2 філії ДУ Центру пробації у Дніпропетровській області та скасовано засудженому ОСОБА_6 іспитовий строк визначений вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року та направлено засудженого до відбуття призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 не виконує покладені на нього обов`язки, про що свідчать відомості про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 175-1, ч. 2 ст. 178 та ст. 183 КУпАП, а також застосування повторного попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі чого суд прийшов до висновку, що така поведінка засудженого свідчить про небажання його стати на шлях виправлення.

В апеляції:

- захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою в задоволенні подання Синельниківського районного сектору №2 філії ДУ Центр пробації, про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням ,- відмовити.

В обґрунтовування апеляційної скарги зазначає, що дії засудженого не носять систематичного характеру, а доводи інспекції про небажання його стати на шлях виправлення є категоричним.

Вказує, про те, що за період з 07.11.2024 по 13.11.2024 засуджений не допустив жодного порушення покладених на нього обов`язків, крім того згідно повідомлення виконавчого комітету Межівської селищної ради від 12.11.2024 року стосовно ОСОБА_6 за період з 01.01.2024 року по 12.11.2024 року адміністративний матеріал на засіданні комісії не розглядався. При цьому, захисник зауважує, що адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183, ч. 1 ст. 178, ч. 2 ст. 178 КУпАП вчинені ОСОБА_6 до його письмового попередження, крім того вказані правопорушення не є суспільно небезпечними.

Зазначає, про те, що ОСОБА_6 саме з поважних причин не з`явився на реєстрацію, оскільки у визначений час перебував на неофіційній роботі, так як вимушений утримувати дружину, яка потребує стороннього догляду.

Вислухавши захисника, який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що остання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Висновок суду першої інстанції щодо скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з підстав вчинення ОСОБА_6 трьох адміністративних правопорушень та систематичного порушення покладених на нього обов`язків, є хибним, оскільки судом не було враховано в повному обсязі зміст подання ДУ Центру пробації у Дніпропетровській області та інші докази в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з приписами п.п. 5.3, 5.4 Розділу III «Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», яка затверджена спільним наказом Державного департаменту України з витань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року №270/1560, з наступними змінами, орган пробоції направляє до суду подання про відміну покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджений не з`являється до інспекції без поважних причин, що повинно бути підтверджено зібраними матеріалами або зник з метою ухилення від контролю за його поведінкою з постійного місця проживання.

Згідно подання центру пробації, підставою для звернення до суду з поданням, про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, слугувало те, що ОСОБА_6 вчинив адміністративні правопорушення: 17.05.2024 року - за ст. 183 КУпАП, 06.07.2024 року, - за ч. 1 ст. 178 КУпАП, та 18.07.2024 року, - за ч.2 ст. 178 КУпАП, а також не з`явився без поважних причин на реєстрацію 05.11.2024 року.

Встановлено, що ОСОБА_6 за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року засуджений за ст. 336 КК України до позбавлення волі у виді 3 років. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено відповідні обов`язки.

14 червня 2024 року ОСОБА_6 під підпис ознайомлено з графіком днів явки на реєстрацію.

Отже, у такому разі, врахування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за 17.05.2024 року, до моменту ознайомлення засудженого з графіком є неприйнятним.

Звертається також увага на те, що у поданні центру пробації відсутні відомості про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності 15.08.2024 року за ч. 2 ст. 175-1 та ч. 2 ст. 178 КУпАП та 01.11.2024 року за ст. 183 КУпАП, на які містяться посилання в мотивувальній частині рішення, а тому суд враховуючи вказані постанови, вийшов за межі подання.

Згідно відомостей з листа реєстрації, ОСОБА_6 починаючи з 02.07.2024 року до 01.11.2024 року систематично з`являвся на реєстрацію, а лише 05.11.2024 року міститься відмітка про неявку, при цьому у своїх письмових поясненнях ОСОБА_6 вказав, що з поважних причин не з`явився, оскільки у визначений день 05.11.2024 року, був на роботі, а так як працює неофіційно надати відповідні письмові підтвердження не може.

На переконання колегії суддів, з вищезазначеного графіку відмічання ОСОБА_6 , не можна дійти висновку про систематичність порушень покладений на засудженого обов`язків, оскільки він допустив лише одну неявку.

Зважається на те, що згідно приписів ст. 78 КК України, особа направляється для відбування призначеного покарання лише у разі, якщо не виконує покладених на неї судом обов`язків після письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення.

Отже, за наявності лише одного попередження та подальшої правослухняної поскримінальної поведінки засудженого, а також з урахуванням лише двох протоколів про адміністративні правопорушення від 06.07.2024 року, - за ч. 1 ст. 178 КУпАП, та 18.07.2024 року, - за ч.2 ст. 178 КУпАП, які можуть бути враховані, з огляду на графік ознайомлення засудженого, за таких обставин об`єктивні дані щодо саме систематичного порушення покладених обов`язків та притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

Крім того, згідно відповіді виконавчого комітету Межівської селищної ради за період з 01.01.2024 року по 12.11.2024 року адміністративні матеріали щодо ОСОБА_6 на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті не розглядались.

Зважається також на те, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, а вчинений ним злочин не є тяжким, окрім того засуджений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, утримує двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює неофіційно, дані про вчинення будь-яких кримінально-караних дій в період іспитового строку відсутні.

Наведені вище дані у своїй сукупності свідчать про подальшу можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, оскільки в діях останнього за наявних в матеріалах справи доказів не можна констатувати систематичність порушення ним покладених на ОСОБА_6 обов`язків , з огляду на вчинення ним лише двох адміністративних правопорушень та однієї неявки для реєстрації на момент звернення із поданням.

Звертається увага, що із засудженим проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення ним кримінальних та адміністративних правопорушень та неухильного виконання покладених судом обов`язків та з того часу, не надано даних про те, що ОСОБА_6 вчинив будь-які протиправні дії.

За наведеного, висновок суду про необхідність задоволення подання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З огляду на вищенаведене, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду, - скасувати з викладених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого ОСОБА_6 , - скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання Синельниківського районного сектору №2 філії ДУ Центру пробації у Дніпропетровській області, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого ОСОБА_6 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4