Справа № 159/1684/25
Провадження № 1-кп/159/366/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ковель кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000300 від 28.02.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.02.2008 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді 01 року 06 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 01 рік;

-22.12.2008 Волинським апеляційним судом за п.2 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 14 років позбавлення волі, на підставі ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового складання покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2008 остаточно призначено покарання у виді 14 років 06 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування встановлено, що 25 лютого 2025 року, близько 20:00 години, ОСОБА_3 перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли раптово, умисно наніс від трьох до десяти ударів (більш точну кількість ударів досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим) кулаками в обличчя та кулаками і ногами з лівої та правої сторони тулуба ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді переломів 5, 9, 10 ребер справа та 8, 9, 10, 11 ребер зліва, гематоми обох повік правого ока, обох повік лівого ока з переходом на ліву щоку, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як завдання умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

15 квітня 2025 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою, яка скріплена підписами сторін, потерпілий та обвинувачений дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст. 471 КПК України виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України , яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 122 КК України . Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставини, які обтяжують покарання, є рецидив злочину.

Також сторонами в п. 6 угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді 02 років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладання угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив суд угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, обмеження права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення осіб до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди йому зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду про примирення з потерпілим, та призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, при цьому зазначив, що винуватість визнав добровільно, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні також просив затвердити угоду.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження та дослідження матеріалів кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Потерпілий, в свою чергу, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України та КК України.

Таким чином, укладена сторонами угода про примирення повністю відповідає вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства; дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 15 квітня 2025 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст.373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 15 квітня 2025 року у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000300 від 28.02.2025, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 02 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він під час випробувального строку 01 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки на підставі ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- змиви РБК, які знаходиться в матеріалах кримінального провадження знищити.

Роз`яснити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, потерпілому і обвинуваченому.

Головуючий:ОСОБА_1