Справа№ 953/679/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Київського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 0001154 від 11.11.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянин України, тимчасово не працює, ,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,

та Угоду про визнання винуватості від 17.01.2025, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який в подальшому продовжений у встановленому законодавством порядку.

При цьому, у громадянина України ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , 09.08.2024 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на поширення в умовах воєнного стану інформації про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_3 , у період з 16 год. 57 хв. по 20 год. 03 хв., 09.08.2024, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи мобільний телефон марки «Redmi Note 7», IMEI1 - НОМЕР_1 , IMEІ2 - НОМЕР_2 , який йому належить, в якому встановлена Sim-карта з номером телефону « НОМЕР_3 », в ході спілкування із громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовував мобільний пристрій із номером телефону « НОМЕР_4 », умисно поширив інформацію, отриману ним раніше особисто, про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань за можливості їх ідентифікації на місцевості, а саме на території об`єкту нерухомості, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно відомостей, отриманих від військової служби правопорядку, серед іншого, за вказаними датами, в районі визначених адрес, повідомленими ОСОБА_8 . ОСОБА_7 , та безпосередній близькості до них, виконувались завдання за призначенням підрозділами Сил оборони України, та зазначена інформація не у відкритому доступі не розміщувалась та не надавалась для розміщення у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими органами.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч .2 ст. 114-2 КК України, а саме поширення інформації про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

17.01.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні 0001154 від 11.11.2024, та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості з дотриманням таких умов.

Згідно з цією угодою ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, викладеному в обвинувальному акті під час судового провадження. Сторони угоди також погодились на призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з застосуванням ст. 75 КК України. Крім того, прокурор та обвинувачений обумовили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання цієї угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні сторони кримінального провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Як передбачено ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, а також злочинів, у тому числі тяжких, унаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд з`ясував у обвинуваченого питання, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України. ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим, зазначив, що він цілком розуміє характер і зміст пред`явленого обвинувачення, розуміє гарантовані йому законом процесуальні права на стадії судового розгляду, у тому числі права не визнавати обвинувачення, відмовитися давати показання, подавати докази в обґрунтування своєї позиції захисту. Підтвердив обвинувачений й усвідомлення ним наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 473 КПК України, наслідків її невиконання, визначених ст. 476 КПК України, погодився з обумовленим видом покарання, порядком його відбування і наполягав на затвердженні угоди.

Суд заслухав доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами добровільне та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

За результатами перевірки угоди на відповідність вимогам закону про кримінальну відповідальність суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_3 , які полягали у поширенні інформації про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, за ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнає себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, унаслідок якого завдано шкоду лише державним та суспільним інтересам. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Зазначені обставини свідчать про можливість укладення у кримінальному провадженні угоди про визнання винуватості відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України.

Суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав констатувати добровільність укладення угоди про визнання винуватості. Обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, у ході розгляду справи не встановлено.

З огляду на викладене суд вважає за можливе затвердити угоду, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким. Водночас обставин, які б підсилювали суспільну небезпеку вчиненого порівняно з типовими діяннями, що кваліфікуються за відповідною нормою закону про кримінальну відповідальність, за результатами судового розгляду не встановлено.

Суд враховує і дані про особу ОСОБА_3 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має сім`ю (дружина - ОСОБА_9 та донька - ОСОБА_10 ) та міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерних наркологічному і психіатричному обліках не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активе сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Виходячи з наведеного, дотримуючись принципів законності, справедливості й індивідуалізації, суд вважає за можливе відповідно до умов угоди призначити ОСОБА_3 покарання у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 114-2 КК України і на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнити його від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Відповідне покарання і порядок його відбування, на переконання суду, будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого і запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, досягнення чого можливе без ізоляції ОСОБА_3 від суспільства.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. Зокрема, вилучений 09.09.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , мобільний телефон «Redmi Note 7» модель М19001F76, IMEI НОМЕР_1 , IMEІ НОМЕР_2 із Sim-картами з номером телефонів НОМЕР_5 , НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 , на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації як такий, що використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статей 118, 122, 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/121-24/28273-ВЗ від 26.09.2024 в розмірі 3 979,50 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 376, 473-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 17.01.2025, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2024 у справі № 953/6252/24 (провадження 1-кс/953/6746/24), а саме на мобільний телефон «Redmi Note 7» модель М19001F76, IMEI НОМЕР_1 , IMEІ - НОМЕР_2 із Sim-картами з номером телефонів НОМЕР_5 , НОМЕР_3 .

Речовий доказ: мобільний телефон «Redmi Note 7» модель М19001F76, IMEI НОМЕР_1 , IMEІ НОМЕР_2 із Sim-картами з номером телефонів НОМЕР_5 , НОМЕР_3 , конфіскувати у порядку спеціальної конфіскації на підставі статей 96-1, 96-2 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/121-24/28273-ВЗ від 26.09.2024 в розмірі 3 979,50 (три тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять, 50) грн.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим або його захисником - виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладання угоди;

прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1