ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/7186/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/927/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.317, ч.1 ст.309, ч.2 ст.190, ч.2 ст.187 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2023 року:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.1 ст.309, ч.2 ст.190, ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 309 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, приєднати частково покарання призначене за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2018 у виді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуваття покарання ОСОБА_7 рахується з моменту фактичного затримання, а саме з 19 листопада 2018 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без змін - тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

- ОСОБА_8 визнано винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбуваття покарання ОСОБА_8 рахується з моменту фактичного затримання, а саме з 19 листопада 2018 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишено без змін - тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Вироком Харківського апеляційного суду від 04.07.2024 року вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2023 року в частині засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317, ч.2 ст.190 КК України скасовано. Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317, ч.2 ст.190 КК України на підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в цій частині закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Виключено із вироку рішення суду про застосування положень ст.70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 .

Крім того, вироком Харківського апеляційного суду від 04.07.2024 року вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2023 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в частині призначеного їм за ч.2 ст.187 КК України покарання скасувати. Призначено ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.187 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано покарання призначене за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2018 у виді 1 місяця позбавлення волі, та ОСОБА_7 визначено остаточне покарання - 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Призначено ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.187 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

В решті вирок суду першої інстанціїзалишено без змін.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05.02.2025 року скасовано вирок Харківського апеляційного суду від 04.07.2024 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрано обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 05.04.2025 року включно.

До Харківського апеляційного суду надійшли клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , в якому він просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до закінчення апеляційного розгляду за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_12 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2023 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор посилається на те, що на даний час є наявними ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор звертає увагу, що вищевказані ризики існують по цей час, є явними та обґрунтованими і дають підстави вважати, що обвинувачені можуть не виконувати покладені на них процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що вони є реальними та триваючими, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав подане клопотання, думку обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали судового провадження та доводи поданих клопотань, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2023 року, в тому числі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст.187 КК України, та їм призначено призначено за цей злочин покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які існували на час застосування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які офіційно ніде не працевлаштовані та міцних соціальних зав`язків не мають, обвинувачується у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, за скоєння якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, перевірюючи доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, колегія суддів бере до уваги те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є особами, яка раніше вже притягувалися до кримінальної відповідальності, в тому числі, за умисні злочини, що додатково може свідчити про можливість вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій, що стане перешкодою для продовження судового провадження.

За цим кримінальним провадженням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами клопотання прокурора щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які були на час застосування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів погоджується з обґрунтованістю доводів прокурора щодо неефективності інших альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Окрім цього, згідно частиною 3 статті 377 КПК України, обвинуваченому, засудженому до позбавлення волі, лише у виняткових випадках, з врахуванням особи та обставин кримінального провадження, може бути змінений запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

З врахуванням відомостей про осіб обвинувачених та обставин кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав вважати їх винятковими та такими, що надають колегії суддів право змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, внаслідок чого воно підлягає задоволенню.

Враховуючи положення частини 1 статті 115 КПК України щодо можливості визначення строку з вказівкою на подію, колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до закінчення апеляційного розгляду за цим кримінальним провадженням.

Крім того, з матеріалів цього судового провадження та у судовому засіданні Харківського апеляційного суду від 12.03.2025 року обвинувачений ОСОБА_7 повторно заявив клопотання про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.

Вислухавши думку прокурора, який вважав за необхідне встановити графік ознайомлення обвинуваченому з матеріалами судового провадження, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які залишили вирішення цього питання на розсуд суду, а також думку захисника ОСОБА_9 , який підтримав клопотання ОСОБА_7 та просив відкласти розгляд справи для узгодження позиції з обвинуваченим, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.317 КПК України, після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.

Колегія суддів також бере до уваги роз`яснення, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» №8 від 24.10.2003 року, згідно яких, у разі, коли учасник судового розгляду справи в межах відведеного строку умисно затягує ознайомлення з протоколом судового засідання чи висуває непередбачені законом вимоги, особа, яка ознайомлює його з цим процесуальним документом, складає відповідний протокол, який передає головуючому у справі. З урахуванням обсягу протоколу судового засідання та даних про особу, котра з ним ознайомлюється, головуючий затверджує графік ознайомлення, який є обов`язковим для зазначеної особи. При подальшому зволіканні головуючий своїм розпорядженням припиняє ознайомлення.

Право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не є абсолютним, про що також зазначив Конституційний Суд України і рішенні по справі № 1-4/2012 про ознайомлення обвинуваченого та захисника з матеріалами кримінальної справи. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у ст. 2 КПК України, що з одного боку забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого - вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема потерпілого) та суспільства в цілому.

Встановлення строку для ознайомлення являє собою правомірну форму обмеження права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Для ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції, додержуючись процесуальних прав обвинуваченого та вказівки Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, що містяться в постанові від 05.02.2025 року у цій справі, надавалась можливість ознайомитись із матеріалами кримінального провадження та звукозаписами судових засідань в умовах Червонозаводського районного суду м.Харкова.

Зокрема, як вбачається з акту від 07.03.2025 року, обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на поганий стан здоров`я, відмовився від ознайомлення із матеріалами кримінального провадження та звукозаписами судових засідань Первомайського міськрайонного суду Харківської області.

При цьому, з графіку ознайомлення з матеріалами справи вбачається, що 10.03.2025 року обвинувачений ОСОБА_7 частково ознайомився частково із першим звукозаписом судового засідання, що провадився в суді першої інстанції.

Таким чином, судом апеляційної інстанції надано обвинуваченому ОСОБА_7 можливість ознайомитися з матеріалами цього судового провадження аудіо-, відеозаписами судових засідань, що провадилися в суді першої інстанції, однак останній навмисно затягує процес ознайомлення з матеріалами провадження в умовах Червонозаводського районного суду м.Харкова.

З огляду на викладене, з урахуванням думки учасників провадження, колегія суддів вважає за необхідне встановити обвинуваченому ОСОБА_7 процесуальний строк (графік) для ознайомлення з матеріалами судового провадження та аудіо-, відеозаписами судових засідань, що провадилися в суді першої інстанції, до наступного апеляційного розгляду, який буде достатньо для завершення повного ознайомлення з матеріалами судового провадження

Керуючись статтями 401, 405, 418, 419, 42, 331, 377, 177, 178, 115, 184 частиною 4 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до завершення апеляційного розгляду за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_12 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Встановити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , процесуальний строк (графік) для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (справа №629/7186/18) за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.317, ч.1 ст.309, ч.2 ст.190, ч.2 ст.187 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, до 16 квітня 2025 року.

Відкласти апеляційний розгляд на 12 год. 00 хв. 16 квітня 2025 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для вручення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді :