Справа № 308/5109/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000024, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

10.04.2025 слідчий СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні за №0000024, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, про арешт майна.

В рамках даного клопотання просив з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на майно 09.04.2025 о 13 год. 05 хв. в ході затримання та проведення особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-мобільний телефон марки «Samsung», який належить ОСОБА_6 , який

упаковано до спец. пакету НПУ №PSP 1519637;

-грошові кошти, а саме: 57 купюр номіналом 500 гривень із серіями: АВ9918610, ЕД5530063, ВД4229078, ЄГ4724391, ЄЕ7598120, ЗВ5095189, АЄ1386749, ВЖ2634059, ЄС7002203, ВУ0954136, БГ9636537, ЕЖ7353562, ГК6677408, ХБ8805948, ВЕ7418065, ГК7435799, ВТ9192434, ХА9093385, ГЛ4267376, EЄ9788519, BC5220010, ЄЕ0620981, ГМ3990150, ХВ1870474, ЄЄ3881138, ЕЄ2977975, ВС1952564, 3Н7513681, ЄА3646146, ЄЄ2425552, ЄГ5099825, ЄE1015686, АН4768693, ВГ5892990, ЄК7216159, ЕЗ4674664, ББ3663014, ГМ4545690, АЛ4073877, ЄР1498695, Еб9859248, ЄГ3185057, ЄВ9524294, ВЖ2131730, ВС6663441, ЕИ7319124, ХГ1893176, ЕР9518617, ЕР8945677, ГА2056969, АЛ4818102, АК5842453, ЕИ5281193, ЄЛ7943345, 3В9496898, ЕЄ7115155, XБ6839612; одна купюра номіналом 200 гривень серії 3В9469519; які упаковано до спец. пакету НПУ №WAR1883904, із забороною користування, розпорядження, відчуження.

Позиції сторін кримінального провадження.

Прокурор в судовому засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000024, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що «посадові особи одного з органів місцевого самоврядування Закарпатської області, використовуючи своє службове становище, вимагають від представника товариства неправомірну вигоду за укладення договору».

09.04.2025 о 13 год. 05 хв. на території «Епіцентру», що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Баб`яка, 48 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України, на підставі ч.3 ст. 233 КПК України при затриманні ОСОБА_6 проведено його особистий обшук, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung», який належить ОСОБА_6 ; грошові кошти, а саме: 57 купюр номіналом 500 гривень із серіями: АВ9918610, ЕД5530063, ВД4229078, ЄГ4724391, ЄЕ7598120, ЗВ5095189, АЄ1386749, ВЖ2634059, ЄС7002203, ВУ0954136, БГ9636537, ЕЖ7353562, ГК6677408, ХБ8805948, ВЕ7418065, ГК7435799, ВТ9192434, ХА9093385, ГЛ4267376, EЄ9788519, BC5220010, ЄЕ0620981, ГМ3990150, ХВ1870474, ЄЄ3881138, ЕЄ2977975, ВС1952564, 3Н7513681, ЄА3646146, ЄЄ2425552, ЄГ5099825, ЄE1015686, АН4768693, ВГ5892990, ЄК7216159, ЕЗ4674664, ББ3663014, ГМ4545690, АЛ4073877, ЄР1498695, Еб9859248, ЄГ3185057, ЄВ9524294, ВЖ2131730, ВС6663441, ЕИ7319124, ХГ1893176, ЕР9518617, ЕР8945677, ГА2056969, АЛ4818102, АК5842453, ЕИ5281193, ЄЛ7943345, 3В9496898, ЕЄ7115155, XБ6839612; одна купюра номіналом 200 гривень серії 3В9469519.

09.04.2025 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження /постанова про визнання речовими доказами від 09.04.2025/.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України). До таких ризиків віднесено можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема:

- правову підставу для арешту майна;

- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна, зокрема для третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Виходячи з положень Кримінального процесуального кодексу України, визначених підстав накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов таких висновків.

1)Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна.

Як встановлено у судовому засіданні, 10.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час розгляду клопотання слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Обставини, що підтверджують підозру у вчиненні кримінального правопорушення та вагомість наявних доказів про їх вчинення підтверджуються долученими до клопотання матеріалами.

Факти та обставини, які були озвучені та досліджені під час судового засідання, з розумною достатністю та вірогідністю, могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, на даному етапі досудового розслідування, що події кримінального правопорушення відбулись та до неї може бути причетний ОСОБА_6 .

У майбутньому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Викладене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

2)Правові підстави накладення арешту майна.

Арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також документи, якщо вони містять зазначені вище ознаки.

Тимчасове вилучення у власника електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі. При цьому, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (абз. 2, 3 ч. 2 ст. 168 КПК України).

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного заступником начальника СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_7 09.04.2025, ОСОБА_6 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Оцінюючи вилучений під час затримання ОСОБА_6 мобільний телефон наявності у них ознак речового доказу, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Мобільний телефон моделі «Samsung», який належить ОСОБА_6 , з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, може містити відомості, які в майбутньому можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні та відповідає ознакам речового доказу.

Більш того, враховуючи, що мобільний телефон може мати систему логічного захисту, як до самого телефону так і до менеджерів встановлених на ньому, у органу досудового розслідування наявна необхідність у перевірці даних, які в них містяться, на предмет наявності інформації, яка може мати значення для встановлення важливих обставин у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя не виключає факту того, що вказаний телефон використовувався підозрюваним при спілкуванні з особами, які перевіряються на причетність щодо вчинення злочину у даному провадженні, зокрема через нього відбувався обмін повідомленнями за допомогою месенджерів, він може містити електронні файли та електронне листування, що стосується обставин вчинення злочину, відтак, дослідження його вмісту потрібно здійснювати із залученням спеціаліста, експерта, в умовах лабораторії, зокрема з метою відновлення видалених файлів.

Слідчий суддя також враховує й те, що з часу вилучення технічного пристрою, як накопичувача інформації, до часу прийняття рішення про необхідність арешту майна минув незначний проміжок часу, що ймовірно ускладнювало можливість проведення копіювання значного обсягу інформації без залучення спеціаліста.

При цьому, норми КПК України не визначають чітких термінів для призначення експертного дослідження вилученого майна, а також не передбачають такої підстави для відмови у накладенні арешту, як відсутність станом на час розгляду клопотання постанови про призначення експертизи.

Обґрунтованими є доводи клопотання про накладення арешту на вилучені грошові кошти, а саме: 57 купюр номіналом 500 гривень із серіями: АВ9918610, ЕД5530063, ВД4229078, ЄГ4724391, ЄЕ7598120, ЗВ5095189, АЄ1386749, ВЖ2634059, ЄС7002203, ВУ0954136, БГ9636537, ЕЖ7353562, ГК6677408, ХБ8805948, ВЕ7418065, ГК7435799, ВТ9192434, ХА9093385, ГЛ4267376, EЄ9788519, BC5220010, ЄЕ0620981, ГМ3990150, ХВ1870474, ЄЄ3881138, ЕЄ2977975, ВС1952564, 3Н7513681, ЄА3646146, ЄЄ2425552, ЄГ5099825, ЄE1015686, АН4768693, ВГ5892990, ЄК7216159, ЕЗ4674664, ББ3663014, ГМ4545690, АЛ4073877, ЄР1498695, Еб9859248, ЄГ3185057, ЄВ9524294, ВЖ2131730, ВС6663441, ЕИ7319124, ХГ1893176, ЕР9518617, ЕР8945677, ГА2056969, АЛ4818102, АК5842453, ЕИ5281193, ЄЛ7943345, 3В9496898, ЕЄ7115155, XБ6839612; одна купюра номіналом 200 гривень серії 3В9469519, оскільки як було встановлено в ході судового засідання, вказані грошові кошти, є саме тими коштами які були передані в якості неправомірної вигоди.

З огляду на правову кваліфікацію вчинений діянь підозрюваним, вилучені грошові кошти відповідають ознакам майна, здобутого кримінально протиправним шляхом. За таких обставин, слідчим суддею встановлено відповідність зазначених грошових коштів критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України, оскільки вони зберегли на собі сліди вчинених злочинів та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Аналізуючи викладені вище обставини, слідчий суддя вважає, що у даному випадку наявні достатні підстави вважати, що вилучений у ході затримання ОСОБА_6 мобільний телефон, грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та у органу досудового розслідування існує можливість використання відомостей, які у них містяться, як доказ фактів чи обставин, що встановлюються у цьому кримінальному провадженні.

3) Речі є тим видом майна, на яке може бути накладено арешт.

Арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку, зокрема, на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України). Слідчий у своєму клопотанні просить накласти арешт на мобільний телефон, грошові кошти. Таке майно відповідає положенням ч. 2 ст. 181 ЦК України (оскільки є рухомим) та положенням ч. 10 ст. 170 КПК України, відтак, на нього може бути накладено арешт.

4) Завдання, для виконання яких слідчий звертається із клопотанням про арешт майна.

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України). Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, можливість приховування, пошкодження, псування або знищення технічних пристроїв, інших речей, вилучених у ході затримання ОСОБА_6 та інформації, яка в них міститься, є обґрунтованою.

5) Наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. При цьому, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Положення КПК України узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, який дійшов висновку, згідно з яким ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п. 203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини» / Uzan and others v. Turkey, заяви № 19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Отже, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Частина четверта статті 173 КПК України визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

На думку слідчого судді, враховуючи, серед іншого, суспільну небезпеку можливих кримінальних правопорушень, їх специфіку, ступінь тяжкості, накладення арешту у цьому випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, оскільки не має на меті позбавити ОСОБА_6 належного йому майна, а лише тимчасово обмежити його право користування, розпорядження та відчуження вказаним майном, зокрема, до завершення експертного дослідження або завершення кримінального провадження.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна. Що стосується прав та законних інтересів власника майна слідчий суддя вважає, що такі обмеження не є занадто обтяжливими для нього.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на вилучені в ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порозводився 09.04.2025 о 13 год. 05 хв. на території торговельного центру «ЕПІЦЕНТР», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Миколи Баб`яка, 7/1, а саме на:

-мобільний телефон марки «Samsung», який належить ОСОБА_6 , який упаковано до спец. пакету НПУ №PSP 1519637, із забороною користування, розпорядження, відчуження;

-грошові кошти, а саме: 57 купюр номіналом 500 гривень із серіями: АВ9918610, ЕД5530063, ВД4229078, ЄГ4724391, ЄЕ7598120, ЗВ5095189, АЄ1386749, ВЖ2634059, ЄС7002203, ВУ0954136, БГ9636537, ЕЖ7353562, ГК6677408, ХБ8805948, ВЕ7418065, ГК7435799, ВТ9192434, ХА9093385, ГЛ4267376, EЄ9788519, BC5220010, ЄЕ0620981, ГМ3990150, ХВ1870474, ЄЄ3881138, ЕЄ2977975, ВС1952564, 3Н7513681, ЄА3646146, ЄЄ2425552, ЄГ5099825, ЄE1015686, АН4768693, ВГ5892990, ЄК7216159, ЕЗ4674664, ББ3663014, ГМ4545690, АЛ4073877, ЄР1498695, Еб9859248, ЄГ3185057, ЄВ9524294, ВЖ2131730, ВС6663441, ЕИ7319124, ХГ1893176, ЕР9518617, ЕР8945677, ГА2056969, АЛ4818102, АК5842453, ЕИ5281193, ЄЛ7943345, 3В9496898, ЕЄ7115155, XБ6839612; одна купюра номіналом 200 гривень серії 3В9469519; які упаковано до спец. пакету НПУ №WAR1883904, із забороною користування, розпорядження, відчуження.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_8