Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1459/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/202/25
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 (дистанційно),

особи яка наполягає на реабілітації

обвинуваченого ОСОБА_10 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стрільськ Сарненського району Рівненської області, який проживав в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, несудимого, який працював адвокатом,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст вироку суду першої інстанції

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року ОСОБА_12 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, ОСОБА_12 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 28.10.2016 року близько 16 години, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Київ - Ковель - Ягодин» зі сторони м. Київ у напрямку м. Коростень разом із пасажиром ОСОБА_13 . Рухаючись по вказаній автодорозі, перебуваючи поблизу с. Йосипівка Малинського району Житомирської області на 123 км., водій ОСОБА_12 проявив неуважність, не впорався із керуванням транспортним засобом, виїхав автомобілем марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на зустрічну смугу руху, по якій у зустрічному напрямку рухався автомобіль марки «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_14 , де допустив зіткнення із вказаним транспортним засобом.

Безпосередньою причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм автомобіля марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, а саме: п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.3 - на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 загинув на місці. Причиною смерті ОСОБА_14 явилась закрита тупа травма грудної клітки з переломами ребер, тіла грудини, повним переломом хребта з повним розривом спинного мозку, множинних розривів печінки, правої легені, яка ускладнилась травматичним шоком важкого ступеню, що зумовило зупинку серцевої діяльності, дихання, функцій центральної нервової системи.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіль марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани чола, струсу головного мозку, ссадин шиї, здухвяних ділянок, закритого перелому лівої плечової кістки, які відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_12 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, позиція інших учасників судового провадження.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить провести часткове судове слідство, вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та кримінальне провадження закрити у зв`язку із смертю останнього на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не проаналізував зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, а тому безпідставно виправдав обвинуваченого. Надає свою оцінку доказам по справі, та вважає, доведеною вину ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції в порушення вимог КПК України визнав неправильними висновки експерта №3/31 від 16.01.2017 та висновки судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №21673/21674/18-52 в частини встановлення місця зіткнення транспортних засобів та надав невірну оцінку висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №3/85 від 06.02.2017, також вважає, що судом безпідставно визнано недопустимими доказами протокологляду від 28.10.2016 року та від 29.10.2016 року.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, яке надійшло від захисника ОСОБА_9 , останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Потерпілі ОСОБА_13 та його законний представник ОСОБА_15 , а також ОСОБА_16 , будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилися (а.п.188, 212, 220, 221-227 т.4). Просили проводити апеляційний розгляд у їх відсутності.

Клопотання сторін та вирішення їх апеляційним судом.

До початку апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання про часткове судове слідство та просив повторно дослідити : протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2016 з фототаблицею та схемою до нього; протокол огляду місця події від 28.10.2016; протокол огляду місця події від 29.10.2016; протокол огляду предмета від 29.10.2016; постанову про проведення експертизи та висновок експерта № 3/31 від 16.01.2017; постанову про проведення експертизи та висновок експертів за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №21673/21674/18-52, допитати слідчого ОСОБА_17 в якості свідка.

Клопотання обгрунтовано тим, що суд неповно дослідив вказані докази та надав їи неправильну оцінку, що вплинуло на прийняття рішення.

Колегія суддів з`ясувавши думку сторони захисту щодо заявленого клопотання, яка заперечувала проти повторного дослідження доказів, посилаючись на те, що вони були повно досліджені та судом надана правильна оцінка, дійшла висновку про часткове задоволення зазначеного клопотання, оскільки апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією у реалізації права на справедливий судовий розгляд, а відповідно до позиції Верховного суду, якщо в апеляційній скарзі ставиться питання про ухвалення протилежного рішення, суд апеляційної інстанції повинен дослідити докази, на які посилається сторана. Зазначене також не суперечить вимогам ч.3 ст.404 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає можливим обмежитися повторним дослідженням наступних доказів : протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2016 з фототаблицею та схемою до нього; протоколу огляду місця події від 28.10.2016; протоколу огляду місця події від 29.10.2016; протоколу огляду предмета від 29.10.2016; постанови про проведення експертизи та висновку експерта № 3/31 від 16.01.2017; постанови про проведення експертизи та висновку експертів за результатами проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №21673/21674/18-52. В частині допиту в якості свідка ОСОБА_17 слід відмовити, оскільки останній є слідчим, який здійснював досудове розслідування даного кримінального провадження і не є очевидцем події.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку захисника, який представляє особу, яка наполягає на реабілітації обвинуваченого (загиблого) та думку самої особи ОСОБА_10 в заперечення апеляційної скарги, провівши часткове судове слідство за клопотанням прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання колегії суддів, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Так, згідно матеріалів провадження ОСОБА_12 інкримінувалося порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Але, під час судового розгляду, дослідивши та оцінивши надані докази у даному провадженні, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що не встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, вчинене ОСОБА_12 , у зв`язку з чим виправдав останнього на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:

- показах свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що ОСОБА_12 , який був її сином, працював адвокатом. 28.10.2016 близько 20 години їй зателефонувала донька і повідомила, що син загинув в дорожньо-транспортній пригоді. Наступного дня близько 08 години вона поїхала на місце дорожньо-транспортної пригоди. Автомобіль сина був понівечений, а його речі лежали на проїзній частині на узбіччі. Вважає, що син не міг вчинити дорожньо-транспортну пригоду, оскільки був обережним водієм;

- показах свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що загиблий ОСОБА_12 був його сином, про загибель якого він дізнався від дочки. Наступного дня після дорожньо-транспортної пригоди о 5 годині поїхали на місце події, там лежали речі сина, які випали з машини. На смузі руху в напрямку м. Ковель він бачив сліди гальмування. Син не міг бути винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, оскільки алкоголю не вживав, водив автомобіль обережно та відносно нього не складались протоколи про адміністративні правопорушення;

- показах свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що загиблий ОСОБА_12 був його батьком і працював адвокатом. Коли їхали забирати тіло батька, то зупинились на місці дорожньо-транспортної пригоди. Там були хаотично розкидані речі батька та уламки від автомобілів. Уламки від приблизного місця дорожньо-транспортної пригоди в напрямку м. Ковеля були розкидані метрів на 10-15. Це були уламки бронзового кольору від автомобіля батька. В напрямку м. Києва були уламки сріблястого кольору від іншого автомобіля, які були розкидані на метрів 30;

- показах свідка ОСОБА_20 , який в суді першої інстанції показав, що дорожньо-транспортна пригода трапилася 28 жовтня 2016 року, а наступного дня вранці він виїхав на місце пригоди. Там були залишки автомобілів: бампера, радіатори та уламки пластику. На правій стороні автодороги Київ-Ковель були уламки автомобіля Хюндай. На іншій стороні був пошкоджений відбійник. На ньому розташовувалась характерна вм`ятина довжиною 150-200 см. Біля відбійника знаходились залишки автомобіля сірого кольору «Skoda»;

- показаннях свідка ОСОБА_21 , яка показала, що ОСОБА_12 є її братом. 28.10.2016 року після 17 годині слідчий повідомив їй, що брат загинув. Наступного дня вона поїхала на місце дорожньо-транспортної пригоди. Там були розкидані речі ОСОБА_12 в напрямку м. Ковель. В напрямку м. Київ знаходилися уламки іншого автомобіля. Брат був чемним водієм, швидкість не перевищував, алкоголь не вживав, стан його здоров?я був задовільний, він не хворів;

- показах свідка ОСОБА_22 , який показав, що 28.10.2016 року загинув його брат ОСОБА_12 . Наступного дня о 5 годині він поїхав на місце дорожньо-транспортної пригоди. Там були речі брата та уламки його автомобіля: фар, підфарників, акумулятора та пластику. На іншому узбіччі були залишки іншого автомобіля сріблястого кольору, а на відбійнику вм`ятина. Ніяких характерних слідів масла чи мастила на дорозі він не бачив, хоча пошкодження авто були серйозні. На смузі руху в напрямку міста Ковель була чорна полоса довжиною 400-500 мм. та шириною 20-30 мм., яку могла залишити гума внаслідок тертя. Ближче до осьової лінії була неглибока подряпина шириною 5-7 см. та довжиною до 1,5 м;

- показах свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що був залучений в якості понятого. З приводу даної дорожньо-транспортної пригоди пам`ятає, що в напрямку міста Ковель з правої сторони стояв автомобіль Хюндай, а з лівої сторони стояв автомобіль Шкода. Працівники поліції робили огляд та заміри і він був присутнім до кінця слідчої дії. Після того як все закінчили, йому прочитали складені документи і він їх підписав;

- показах свідка ОСОБА_24 , який показав, що він був на місці дорожньо-транспортної пригоди як працівник ДСНС. Приїхавши туди, побачив два автомобіля. Один із них стояв в сторону міста Києва біля відбійника. Водійські дверцята цього автомобіля були відкриті, а загиблий водій лежав біля автомобіля. Авто вперлося у відбійник на своїй смузі руху. Інший автомобіль стояв передньою частиною в напрямку м. Коростень на краю своєї смуги руху. Водія прийшлось діставати, бо він був трохи зажатий. Інших постраждалих людей не було;

- показаннях свідка ОСОБА_25 , який в суді першої інстанції пояснив, що він є водієм евакуатора і забирав пошкоджений автомобіль з місця дорожньо-транспортної пригоди. Під час огляду даного місця був понятим, але обставин дорожньо-транспортної пригоди не пам?ятає;

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки про недоведеність вини ОСОБА_10 досліджуючи письмові докази, які були долучені до матеріалів провадження, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2016 року, до якого додана фототаблиця та схема, із якого слідує (Т.1, а.с. 116-142), що на 123 км. + 300 м. автодороги «Київ-Ковель» поблизу с. Йосипівка Малинського району Житомирської області сталося зіткнення автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_1 , який рухався в напрямку міста Ковель, з автомобілем «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_2 , який рухався в напрямку м. Київ. Напрямок руху транспортних засобів визначався слідчим за бризками технічних рідин та кінцевим розташуванням транспортних засобів. В місці зіткнення дорога горизонтальна, пряма, суха та має чисте цементно-бетонне покриття. Ширина дороги становить 7,6 м. і вона має по 1 смузі для руху в протилежних напрямках. Ширина кожної смуги 3,8 м. Ці смуги розділяє розмітка 1.5., яка має ширину 0,15 м. По обидві сторони дороги маються узбіччя шириною 2,7 м., які відділяються від смуг для руху розміткою 1.1. За узбіччями розташовані кювети.

Після зіткнення автомобіль «Skoda Octavia» знаходився під кутом до лінії розмітки 1.5. передньою частиною в напрямку м. Ковель. Його передня частина знаходиться на узбіччі смуги, яка призначена для руху в напрямку м. Київ, а задня частина знаходиться на смузі руху. Заднє ліве колесо автомобіля знаходиться на відстані 3,8 м., а переднє ліве колесо на відстані 4,8 м. від лінії розмітки 1.5. Відстань від кілометрового знака 123 км. до заднього правого колеса автомобіля «Skoda Octavia» становить 307,4 м. В лівих колесах автомобіля відсутній тиск.

Труп водія автомобіля «Skoda Octavia» ОСОБА_14 розташований на узбіччі смуги, яка призначена для руху в напрямку м. Київ. Ноги трупа направлені в напрямку м. Ковель, а голова в напрямку м. Київ. Відстань від кілометрового знака 123 км. до голови трупа ОСОБА_14 становить 300 метрів.

Після зіткнення автомобіль «Hyundai Accent» знаходився під кутом до лінії розмітки 1.5. передньою частиною в напрямку м. Ковель. Його передня частина знаходиться на узбіччі смуги, яка призначена для руху в напрямку м. Ковель, а задня частина знаходиться в кюветі. Заднє ліве колесо автомобіля знаходиться на відстані 6,7 м., а переднє ліве колесо на відстані 5,6 м. від лінії розмітки 1.5. Відстань від кілометрового знака 123 км. до заднього лівого колеса автомобіля «Hyundai Accent» становить 311,7 м. Переднє ліве колесо автомобіля ушкоджене і в ньому відсутній тиск.

Труп водія автомобіля «Hyundai Accent» ОСОБА_12 розташований в автомобілі на місці водія.

Всі пошкодження транспортних засобів сконцентровані в передніх лівих їх частинах.

На смузі руху в напрямку м. Київ зафіксована група подряпин дорожнього покриття проїзної частини кутоподібної форми довжиною 1,9 м. (позначені на схемі ДТП під №1 як Забоїни на покритті дороги від частин т/з). Початок цих подряпин по напрямку руху в бік м. Києва розташовується на відстані 1,0 м. від осьової лінії дорожньої розмітки, а закінчення в поздовжньому напрямку на відстані 308,7 м. до кілометрового знака 123 км.

На смузі руху в напрямку м. Ковель, на узбіччі цієї смуги та кюветі зазначена зона розливу рідини (позначена на схемі ДТП під № 3 як Бризки охолоджувальної та мастильної рідини з а/м Hyundai). Цей розлив має конфігурацію неповного місяця, починається від осьової лінії дорожньої розмітки та закінчується під автомобілем «Hyundai». Також на смузі руху в напрямку м. Ковель та на узбіччі цієї смуги позначений осип відокремлених частин транспортних засобів довжиною 19,2 мм (25,0-5,8=19,2) (позначений на схемі ДТП під № 9 як Осип частин та механізмів обох т/з). Цей осип має конфігурацію половину овалу, вісь якого розташовується паралельно до осі дороги.

На смузі руху в напрямку м. Київ та на узбіччі цієї смуги зазначена зона розливу рідини з автомобіля «Skoda» (позначена па схемі ДТП під № 8 як Бризки мастила та охолоджувальної рідини з а/м «Skoda»). Цей розлив також має конфігурацію неповного місяця, починається на смузі руху в напрямку м. Києва від подряпин дорожнього покриття та закінчується під передньою частиною автомобіля «Skoda». Також на смузі руху в напрямку м. Київ та на узбіччі цієї смуги позначений осип відокремлених частин транспортних засобів довжиною 48,7 м. (23,7+25,0=48,7) (позначений на схемі ДТП під № 9 як Осип частин та механізмів обох т/з). Цей осип має конфігурацію половину овалу, вісь якого розташовується паралельно до осі дороги.

В межах осьової лінії дорожньої розмітки 1.5. на рівні групи подряпин дорожнього покриття проїзної частини (позначені на схемі ДТП під №1 як Забоїни на покритті дороги від частин т/з), зафіксований слід довжиною 0,6 м., який позначений на схемі ДТП під № 2 як Слід зсуву від гуми колеса а/м Hyundai). Початок цього сліду в поздовжньому напрямку (по напрямку руху в бік м. Ковель) розташовується на відстані 309,7 м. (300,0+9,7=309,7) від кілометрового знака 123 км;

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого після проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме 29.10.2016 року в 00 годин 44 хвилин були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (т.1, а.с. 113);

- висновком судово-медичної експертизи № 119 від 18.01.2017 року (т.1, а.с. 156-157), згідно якого причиною смерті ОСОБА_14 явилась закрита тупа травма грудної клітки з переломами ребер, тіла грудини, повним переломом хребта з повним розривом спинного мозку, множинних розривів печінки, правої легені, яка ускладнилась травматичним шоком важкого ступеню, що зумовило зупинку серцевої діяльності, дихання та функцій центральної нервової системи.

Смерть його наступила одразу після отримання ушкоджень.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої гомілки, відкритого переломовивиху лівого ліктьового суглобу, ссадин обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, переломів тіла грудини, множинних переломів ребер справа та зліва з пошкодженням пристінкової плеври, перелому хребта з повним розривом спинного мозку на рівні 4, 5 грудних хребців, розривів міжреберних м?язів на рівні 4, 5 ребер зліва та справа, множинних розривів печінки, правої легені, крововиливів під м?які оболонки мозочку та продовгуватого мозку, які мають ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії твердих тупих предметів із значною силою прикладання майже одномоментно і знаходяться у прямому причинному зв?язку із смертю. Вони могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При судово-токсикологічному дослідженні крові етиловий спирт не виявлено;

- висновком судово-медичної експертизи № 120 від 18.01.2017 року, згідно якого (т.1, а.с. 158-159) причиною смерті ОСОБА_12 явилась закрита тупа травма голови, тулубу, з переломами потиличної кістки, грудини, ребер, хребта, розривами спинного мозку, шлуночка серця, печінки, що зумовило зупинку серцевої діяльності, дихання та функцій центральної нервової системи.

Смерть його наступила відразу після отримання тілесних ушкоджень.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді скальпованих ран та ссадин голови, верхніх та нижніх кінцівок, поперечного перелому тіла грудини, лівої ключиці, перелому хребта на рівні 1, 2 грудних хребців з повним розривом спинного мозку, переломів ребер з обох сторін з пошкодженням пристінкової плеври, множинних розривів правого шлуночка серця, печінки, перелому потиличної кістки, крововиливів під м?які оболонки мозочка та стовбура головного мозку, які мають ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії твердих тупих предметів із значною силою прикладання майже одномоментно і знаходяться у прямому причинному зв?язку із смертю. Вони могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

При судово-токсикологічному дослідженні крові етиловий спирт не виявлено;

- висновком судово-медичної експертизи № 15 від 24.01.2017 року (т.1, а.с. 160), згідно якого у ОСОБА_13 , 2004 року народження, малися тілесні ушкодження у вигляді забійної рани чола, струсу головного мозку, ссадин шиї, здухвяних ділянок та закритого перелому лівої плечової кістки, які відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров?я.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії твердих тупих предметів. Вони могли виникнути внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

- висновком експертизи технічного стану транспортних засобів № 3/1164 від 12.12.2016 року (т.1, а.с. 165-176) та № 3/1165 від 12.12.2016 року (т.1, а.с. 179-190), якими встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди гальмова система, рульове керування та ходова частина наданих на дослідження автомобілів «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_2 і «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_1 знаходились в технічно працездатному стані.

В процесі дослідження технічного стану автомобілів не встановлено будь-яких характерних ознак технічних несправностей деталей і систем, які б могли привести до створення аварійної ситуації і виникнення дорожньо-транспортної пригоди;

- висновком експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3/31 від 16.01.2017 року (т.1, а.с. 193-210), відповідно до якого :

1. Первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою лівою частиною (переднє ліве крило, кришка капоту, передній бампер) наданого на дослідження автомобіля «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_3 та передньою лівою частиною (кришка капоту, переднє ліве крило, передній бампер) автомобіля «Hyundai Accent» р/н НОМЕР_4 .

3. Місце зіткнення між автомобілем «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_3 та автомобілем «Hyundai Accent» р/н НОМЕР_5 знаходиться на смузі руху автомобіля «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_3 на відстані близько 0,5.. .1,5м. від лінії 1.5 ПДР України в районі розташування забоїни на проїзній частині та початку розливу технічних рідин ТЗ (дивись Зображення 1, місце вказано стрілкою).

6. Водій автомобіля «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_14 , з моменту виникнення небезпеки для руху, своїми односторонніми діями, не мав технічної можливості уникнути пригоди.

7. У даній дорожній обстановці водію автомобіля марки «Hyundai Accent» р/н НОМЕР_5 , ОСОБА_12 , необхідно було діяти відповідно до вимог п. 1.10 «Дорожні умови», «Дорожня обстановка», 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких наведено в дослідницькій частині.

З технічної точки зору в діях водія автомобіля «Hyundai Accent» р/н НОМЕР_5 , ОСОБА_12 , вбачається невідповідність технічним вимогам п. 10.1 та 11.3 ПДР України.

8. У даній дорожній обстановці водію автомобіля марки «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_14 , необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, зміст якого наведено в дослідницькій частині.

З технічної точки зору в діях водія автомобіля «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_3 ОСОБА_14 , невідповідностей дій технічним вимогам ПДР України не вбачається.

9. В причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки й виникненням даної ДТП є рух автомобіля «Hyundai Accent» р/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_12 в напрямку смугу руху автомобіля «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_14 , на відстані, на якій водій автомобіля «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_3 ОСОБА_14 , своїми односторонніми діями не має технічної можливості уникнути даної ДТП.

На питання слідчого 2, 4, 5 експерт відповідей не надав;

- висновком транспортно-трасологічної експертизи № 3/85 від 06.02.2017 року (т.1, а.с. 213-229), відповідно до якого кут між повздовжньою віссю автомобіля «Hyundai Accent» р/н НОМЕР_5 та автомобіля «Skoda Octavia» р/н НОМЕР_3 в момент їх первинного контактування складає близько 178 градусів, при загальному русі ТЗ в зустрічно-перехресних напрямках.

На питання 2 та 3 експертом відповідей не надано;

- висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 21673/21674/18-52 від 14.05.2019 року (т.1, а.с. 230-247), відповідно до якого : по питаннях 1-4, 7-9 у зв`язку з недостатністю об`єктивних даних не видається можливим надати відповіді; по питанню 5 за його формулюванням з технічної точки зору не виявляється можливим надати відповідь; по питанню 6 не виявляється можливим надати відповідь.

Водночас, згідно висновків вказаної експертизи : місце зіткнення автомобілів «Skoda Octavia» і «Hyundai Accent» знаходиться на смузі руху проїзної частини автодороги в напрямку м.Києва, тобто на смузі руху автомобіля «Skoda Octavia». При цьому на момент зіткнення автомобіль Хюндай перебував ліворуч осьової лінії дорожньої розмітки - на лівій смузі руху, що є зустрічною до попереднього напрямку його руху, та розташовувався вздовж осьової лінії дороги. У цей же момент автомобіль Шкода перебував на смузі руху в напрямку м.Києва та розташовувався під незначним кутом до осьової лінії дороги.

Крім того, в дослідницькій частині висновку експертів зазначено, що на автомобілі «Skoda Octavia» сліди і пошкодження ударно-динамічного характеру сконцентровані в його лівій передній частині і виражені слідами вдавлювання, згину та зламу деталей. При цьому загальний напрямок слідоутворюючого зусилля було направлено спереду назад та під незначним кутом зліва направо відносно повздовжньої вісі автомобіля. Вказані сліди мають єдиний механізм утворення і, виходячи з обставин пригоди, утворилися в процесі контакту наданого автомобіля з автомобілем «Hyundai Accent».

На автомобілі «Hyundai Accent» сліди і пошкодження ударно-динамічного характеру сконцентровані в його лівій передній та лівій боковій частинах кузову і виражені слідами вдавлювання, згину та зламу деталей. При цьому загальний напрямок слідоутворюючого зусилля було направлено спереду назад відносно повздовжньої вісі автомобіля. Вказані сліди мають єдиний механізм утворення і, виходячи з обставин пригоди, утворилися в процесі контакту наданого автомобіля з автомобілем «Skoda Octavia».

Первинний контакт автомобілів відбувся між лівою передньою частиною автомобіля «Hyundai Accent» та лівою передньою частиною автомобіля «Skoda Octavia», при цьому їхні повздовжні вісі розташовувались під кутом біля 177°.

Механізм даної пригоди відповідає зустрічному зближенню двох транспортних засобів на прямій ділянці автодороги Київ-Ковель де зіткнення між ними сталося при виїзді автомобіля «Hyundai» на смугу руху автомобіля «Skoda». Після взаємного заглиблення зон контакту автомобілів «Skoda» та «Hyundai» - ці автомобілі переміщувалися з обертанням проти ходу годинникової стрілки у кінцеве своє положення, що є зафіксоване на схемі ДТП та фотознімках з місця ДТП.

Величина повного зупиночного шляху автомобілів «Skoda» та «Hyundai» при швидкості їх руху 90 км/год. та часі реакції водія 1,0с складає 75….78м, а величина їх гальмівного шляху 50…..53м.

У даній дорожній обстановці водію автомобіля «Skoda» ОСОБА_14 з технічної точки зору необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водію автомобіля «Hyundai» ОСОБА_12 з технічної точки зору необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Skoda» ОСОБА_14 з моменту виникнення небезпеки для руху своїми односторонніми діями був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Хюндай.

У даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля «Hyundai» ОСОБА_12 мав технічну можливість попередити дане зіткнення шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Hyundai» ОСОБА_12 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 11.3 ПДР України і його дії перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

З технічної точки зору в діях водія автомобіля «Skoda» ОСОБА_14 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, у тому числі вимогам п. 12.3 ПДР України, а тому причинний зв`язок між його діями і з виникненням даної ДТП - відсутній.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що слідчим до протоколу огляду місця ДТП від 28.10.16 року частково внесено дані, які грунтуються на припущеннях, висновок експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/31 від 16.01.2017 є неправильним в частині встановлення місця зіткнення транспортних засобів, висновки судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи № 21673/21674/18-52 від 14.05.2019 є неправильними в частині встановлення місця зіткнення транспортних засобів, механізму данної пригоди та причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та його наслідками.

Також колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що наданими доказами не встановлено, що вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, вчинено ОСОБА_12 , а тому вважає доводи апеляційної скарги прокурора про невірну оцінку судом певних доказів ( протоколу огляду місця ДТП від 28.10.2016, висновку транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №3/31 від 16.01.2017, висновку транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 21673/21674/18-52 від 14.05.2019) та безпідставність визнання протоколів огляду від 28.10.2016 та 29.10.2016 року недопустимими доказами такими що заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки дослідженим у судовому засіданні доказам, що істотно вплинуло на його висновки.

Так, визнаючи допустимим доказом протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2016 року з фотобалицею та схемою до нього (т.1, а.с. 116-143), з чим погоджується і апеляційний суд повторно дослідивши вказаний доказ, суд першої інстанції допустив суперечності, зазначивши, що слідчим під час огляду місця події зроблені безпідставні висновки, якими саме транспортними засобами залишена слідова інформація, зафіксована під час цієї слідчої дії в протоколі та на схемі до нього.

З такими висновками суду, колегія суддів апеляційної інстанції погодитися не може, оскільки, зазначені висновки слідчого з урахуванням наявної на місці пригоди слідової інформації, яка зафіксована в протоколі огляду місця події та схемі до нього із фототаблицею, є очевидною та не потребує для цього спеціальних знань. З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вказаний доказ не викликає сумніву в його достовірності, об`єктивності та належності.

Надаючи оцінку протоколу огляду від 28.10.2016 року (т.1, а.с. 144-146) та протоколу огляду від 29.10.2016 року (т.1, а.с. 148), згідно яких були оглянуті автомобілі «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_2 та «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що огляд вказаних транспортних засобів було проведено без дозволу власників транспортних засобів та ухвали слідчого судді в порушення вимог ст. 233 КПК України, а тому такі докази є недопустимими, оскільки здобуті з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів, повторно дослідивши зазначені протоколи огляду транспортних засобів, не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Огляд місця ДТП істотно відрізняється від тих оглядів транспортного засобу, проведення яких вимагає дотримання вимог, передбачених статтями 233, 234 та 237 КПК. У кримінальному провадженні підставою для проведення огляду місця події було повідомлення про ДТП. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд ділянки місцевості, де сталася подія, а також пошкоджених транспортних засобів, що брали участь у ній. Зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду. Такий огляд здійснено суто з метою з`ясування та фіксації технічного стану, в якому перебували знаряддя вчинення злочину, пошкоджень та характерних ознак транспортного засобу після ДТП, слідової інформації про обставини події на ньому, стан його окремих вузлів, агрегатів та органів керування безпосередньо після ДТП, без вилучення будь-яких предметів та не з метою їх відшукання, а тому не вимагав дозволу слідчого судді.

Така позиція висловлена у постанові Касаційного кримінальногог суду Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 320/2919/20 (№937/2929/20) (провадження № 51-7227км23).

Таким чином, під час вказаної слідчої дії, яка була невідкладною, було здійснено огляд пошкоджених транспортних засобів, що не потребувало попереднього дозволу суду. Оглядалися самі транспортні засоби. Метою цього огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження транспортних засобів як предметів, що зберегли на собі його сліди. Транспортний засіб, порушення правил керування яким призвело до заподіяння шкоди, є знаряддям вчинення злочину, з`ясувати технічний стан якого слід якомога швидше після ДТП, до переміщення його з місця події чи отримання доступу до його керування будь-якою особою, оскільки це може призвести до неможливості вирішення завдань кримінального провадження. Саме тому першочерговий огляд транспортного засобу та фіксація його пошкоджень здійснюється під час огляду місця події, що й було зроблено.

Отже, перевірка та фіксація технічного стану транспортного засобу, характерних пошкоджень після ДТП, стану його окремих вузлів, агрегатів та органів керування безпосередньо після ДТП відбувається без вилучення будь-яких предметів та не з метою їх відшукання. Тому такий огляд не потребує попереднього дозволу суду, оскільки не регулюється ст.ст. 233, 234, 237 КПК України.

З огляду на наведене, враховуючи і те, що обидва учасника ДТП загинули на місці події, колегія суддів вважає, що протокол огляду від 28.10.2016 року (т.1, а.с. 144-146) та протокол огляду від 29.10.2016 року (т.1, а.с. 148) є належними та допустимими доказами.

Надаючи оцінку висновку експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди №3/31 від 16.01.2017 року, який був проведений за постановою слідчого ОСОБА_17 від 09.01.2017 року (т.1, а.с. 193-210), суд першої інстанції погодився з висновком експерта в частині того, що первиний контакт досліджуванних транспортних засобів відбувся між передньою лівою частиною наданого на дослідження автомобіля «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_2 та передньою лівою частиною автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_1 . Водночас, суд зазначив, що у вказаному висновку щодо інших питань експерт перерахував обставини, які він враховує при встановленні місця зіткнення транспортних засобів, однак жодним чином не обгрунтував свій висновок чому саме зазначене ним місце (на смузі руху автомобіля «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_2 ), він вважає місцем зіткнення, та необгрунтовано виходив з того, що автомобіль «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 раптово виїхав на смугу для руху зустрічного транспорту. А тому у вказаній частині вважав висновки експерта неправильними.

Колегія суддів апеляційного суду повторно дослідивши висновки експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3/31 від 16.01.2017 року погоджується з висновками суду першої інстанції в частині встановлення первиного контакту досліджуваних транспортних засобів.

Разом з цим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо необгрунтованого встановлення місця зіткнення транспортних засобів та того, що експертом прийнято до уваги, що автомобіль «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 раптово виїхав на смугу для руху зустрічного транспорту.

Так, згідно вказаного висновку експертизи при вирішенні питання про розташування місця зіткнення транспортних засобів в мотивувальній частині висновку експерт вказав фактичні дані, які ним були піддані експертному аналізу, що містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.10.2016 та схеми до нього. Враховуючи досліджену слідову та предметну інформацію, яка зафіксована в протоколі огляду місця події та схеми до нього, фототаблиці, в яких зазначені конкретні розміри виявлених слідів ДТП, їх направленість, локалізацію, розташування автомобілів після зіткнення, експерт аналізуючи цю слідову інформацію в своїй сукупності дійшов обґрунтованого висновку, що місце зіткнення між автомобілем «Skoda Octavia» та автомобілем «Hyunday Accent» знаходиться на смузі руху автомобіля «Hyunday Accent» д.н.з НОМЕР_2 на відстані близько 0,5…1,5м від лінії в районі розташування забоїни на проїзній частині та початку розливу технічних рідин транспортних засобів під керуванням водія ОСОБА_14 в напрямку смуги руху автомобіля «Skoda Octavia».

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із доводами прокурора, що експерт, проводячи дослідження щодо встановлення місця зіткнення транспортних засобів, причини виникнення дорожньо-транспортної пригоди, взагалі не посилається на зазначене в постанові про призначення комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи слідчим твердження, що автомобіль «Hyunday Accent» раптово виїхав на смугу зустрічного руху, тобто висновок експерта про те, що місце зіткнення транспортних засобів розташоване на смузі руху автомобіля «Skoda Octavia» зроблений виключно на фактичних даних, які зазначені в протоколі огляду місця події та схемі до нього.

Відповідно до ч.3 ст.101 КПК України висновок експерта повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Відповідно до ч.10 ст.101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки зазначеної експертизи грунтуються виключно на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо та які стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані під час проведення дослідження, а тому зазначений доказ приймається до уваги апеляційним судом в повному обсязі. Більш того, висновки данної експертизи судом першої інстанції визнані допустимим доказом.

Мотиви, які наведені судом першої інстанції в цій частині щодо неправильності висновку експерта колегія суддів вважає непереконливими.

Досліджуючи висновки транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 21673/21674/18-52 від 14.05.2019 (т.1, а.с. 230-247), суд першої інстанції вважав їх неправильними в частині встановлення місця зіткнення автомобілів ( на смузі руху автомобіля «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_2 ) та того, що у даній дорожній обстановці з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Hyundai» ОСОБА_12 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 11.3 ПДР України і його дії перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП з аналогічних підстав, що й висновок експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3/31 від 16.01.2017 року, тому колегія суддів вважає, що вказані висновки суду першої інстанції є невірними з вищенаведених підстав.

Отже, висновок транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №21673/21674/18-52 від 14.05.2019 підтверджує причинно-наслідковий зв`язком між діяннями ОСОБА_12 , які виразились у недотриманні обвинуваченим ОСОБА_12 вимог пунктів 10.1 та 11.3 ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки та виникненням даної ДТП та як наслідок, спричиненням смерті ОСОБА_14 та отримання ОСОБА_26 тілесних ушкоджень, які відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Усі інші письмові докази є належними та допустимими доказами, одержані відповідно до вимог КПК України.

Заперечення сторони захисту на апеляційну скаргу прокурора щодо її необгрунтованості, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються наданими стороною обвинувачення належними та допустимими доказами. До того ж, колегія суддів зауважує, доводи сторони захисту, які викладені в запереченні на апеляційну скаргу прокурора, є аналогічними доводам, на які посилався захисник під час судового розгляду в суді першої інстанції, та яким судом було надано оцінку в своєму рішенні.

На думку апеляційного суду, з вищенаведених мотивів заперечення сторони захисту колегія суддів вважає необгрунтованами.

Таким чином, оцінивши у сукупності та взаємозв`язку вищенаведені докази, які були досліджені безпосередньо судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог ч.1 ст.23 КПК України, які узгоджуються між собою, та яким надано оцінку відповідно до ст.94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів дійшла переконливого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_14 смерть та потерпілому ОСОБА_26 середньої тяжкості тілесне ушкодження за наступних обставин.

Так, ОСОБА_12 28.10.2016 року близько 16 години, керуючи технічно справним автомобілем марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Київ - Ковель - Ягодин» зі сторони м. Київ у напрямку м. Коростень разом із пасажиром ОСОБА_13 . Рухаючись по вказаній автодорозі, перебуваючи поблизу с. Йосипівка Малинського району Житомирської області на 123 км., водій ОСОБА_12 проявив неуважність, не впорався із керуванням транспортним засобом, виїхав автомобілем марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на зустрічну смугу руху, по якій у зустрічному напрямку рухався автомобіль марки «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_14 , де допустив зіткнення із вказаним транспортним засобом.

Безпосередньою причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм автомобіля марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 вимог п.п. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, а саме: п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.3 - на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 загинув на місці. Причиною смерті ОСОБА_14 явилась закрита тупа травма грудної клітки з переломами ребер, тіла грудини, повним переломом хребта з повним розривом спинного мозку, множинних розривів печінки, правої легені, яка ускладнилась травматичним шоком важкого ступеню, що зумовило зупинку серцевої діяльності, дихання, функцій центральної нервової системи. Також внаслідок данної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіль марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани чола, струсу головного мозку, ссадин шиї, здухвяних ділянок, закритого перелому лівої плечової кістки, які відносяться до середнього ступеню важкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_12 , загинув під час данної дорожньо транспортної події 28.10.2016 року, смерть особи виключає можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а тому відносно померлої особи не може бути ухвалено обвинувального вироку як просить прокурор в апеляційній скарзі.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 25.02.2020 року у справі №599/593/18 (провадження № 51-5462 км 19) стала практика Верховного Суду вважає ухвалення обвинувального вироку щодо померлого, навіть в умовах застосування реабілітаційної процедури, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер обвинувачений.

Колегія суддів не вбачає підстав для реабілітації ОСОБА_12 .

Відповідно до п.5 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і закрити кримінальне провадження.

Зі змісту вказаної норми закону випливає, що вирок ухвалюється лише в разі необхідності виправдання померлої особи, в іншому випадку провадження підлягає закриттю.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 710/466/16-к, відповідно до якої після встановлення факту смерті обвинуваченого, щодо якого ухвалено виправдувальний вирок, суд апеляційної інстанції зобов`язаний виконати вимоги ст.ст.370, 404, 419 КПК України, надати мотивовані відповіді на доводи апеляційних скарг та постановити ухвалу, передбачену одним із пунктів 1,2,5 або 6 ст.407 КПК, з урахуванням вимог ст.ст.284, 417 КПК.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування вироку суду першої інстанції із закриттям кримінального провадження в зв`язку зі смертю ОСОБА_12 , оскільки підстав для його реабілітації в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_12 витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.5 ч.1 ст.407, п.5 ч.1 ст.284 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2023 року щодо ОСОБА_12 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрити на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України в зв`язку із смертю ОСОБА_12 .

Процесуальні витрати в розмірі 20 449 (двадцять тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень 84 копійок за проведення експертиз віднести на рахунок держави..

Речові докази: автомобіль «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_1 повернути правонаступнику ОСОБА_12 ; автомобіль «Skoda Octavia» державний номер НОМЕР_2 залишити ПАТ «Житомиргаз».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: