справа № 208/555/21
провадження № 1-кп/208/70/25
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

11 травня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001112, що надійшли до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

З матеріалів обвинувального акта вбачається, що кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Дніпродзержинська, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, або повернення обвинувального акта прокурору, судом не вбачається.

Учасники судового провадження - прокурор, потерпілий, обвинувачені, захисники, кожен окремо, вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, і суд не вбачає для цього перешкод.

Відповідно до ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Обвинувачені просили розглядати справу суддею одноособово.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_11 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою яке аргументовано наступним.

Король обвинувачуються у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Звернення з клопотанням обумовлено метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, а саме спробам:

- ризику переховування від суду, та як Король не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, тобто не має міцних соціальних зв`язків, може в будь-який момент залишити або змінити місце мешкання задля уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення;

- незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, так як особисто знайомі з деякими свідками та може незаконно на них вплинути з метою змусити змінити свої показання.

Також, прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , яке обґрунтоване тяжкістю вчиненого злочину та наявності обґрунтованого з цього приводу обвинувачення, забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобіганню спробам ухилення від суду, незаконного впливу на свідків.

Потерпілий залишив розгляд клопотань прокурора на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_13 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Просив змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_11 на домашній арешт. Його клопотання обгрунтовано тим, що обвинувачений позитивно характеризується як за місцем мешкання так і за місцем реєстрації, де він мешкав раніше, позитивно характеризується за місцем колишнього навчання, місцем зайняття спортом, має батька, інваліда третьої групи, який потребує його допомоги. Потерпілому сплачені кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Просив змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_11 на домашній арешт, який застосовано судом і до іншого обвинуваченого.

Його позиція у повній мірі відповідає практиці ЄСПЛ, вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України, національному процесуальному законодавству. Обвинувачений ОСОБА_11 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_14 не заперечувала по суті клопотання. Умови домашнього арешту ОСОБА_12 не порушує, виконує встановлені йому судоми обов`язки, паспорт громадянина України, закордонний паспорт здав до органу поліції.

Обвинувачений ОСОБА_12 підтримав думку захисника.

Розглянувши клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , вислухав учасників судового засідання, суд встановив наступне.

Метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам визначених ч.1 ст. 177 КПК України:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 194 КПК України передбачений порядок застосування запобіжного заходу до обвинуваченого, у відповідності до якого під час розгляду такого клопотання, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2. Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

3. Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Презумпція невинуватості визначена ст. 17 КПК України, згідно з якою поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

В силу статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Стаття 29 Конституції України гарантує: «Кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність»

Відповідно до наданої стороною захисту характеристики, Король з вересня 2020 року мешкає не за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , не є її офіційним користувачем. За час проживання за зазначеною адресою, скарг від мешканців будинку на нього не надходило. За місцем реєстрації Король характеризується позитивно. Має батька, інваліда 3-ї групи.

Згідно характеристики наданої спортивного клубу, Король за час відвідування секції з боксу «Рінг» зарекомендував себе з позитивного боку як дисциплінований спортсмен. Йому притаманна активна життєва позиція та високий рівень громадської правосвідомості. Веде здоровий спосіб життя.

Враховуючи міру покарання яка загрожує Король у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, його роль у вчиненні злочину як вона визначена в обвинувальному акті, наявність постійного місця мешкання, надані характеризуючи дані, соціальні зв`язки, наявність ризику переховування від слідства, вважається судом незначним.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, на думку суду є тільки задекларованим, не підтвердженим якимись об`єктивними даними чи достовірними фактами, при вирішенні клопотання прокурора до уваги судом не сприймаються.

Завданням суду під час розгляду клопотання щодо застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою полягає у недопущенні обмеження конституційних прав та свобод особи за відсутності підстав, передбачених КПК України, необґрунтованого застосування до особи певного виду запобіжного заходу за умови, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена шляхом обрання менш суворого виду запобіжного заходу.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

При розгляді клопотання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших, тобто альтернативних запобіжних заходів, про що зазначається у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, у п.80 рішення ЄСПЛ у справі «Марченко проти України» зазначено, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», і про це ж вказується у п.29 рішення ЄСПЛ по справі «Хайреддінов проти України».

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу. При цьому на користь зміни запобіжного заходу на менш суворий свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя, про що йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Пунцельт проти Чехії»

Вважаючи за доведеними визначеними ч.1 п.1 та 2 ст. 194 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим Король кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує незначний ризик переховування його від суду, на що вказує прокурор, суд вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, забезпечення завдань кримінального провадження як вони визначені ст. 2 КПК України, цілком достатньо застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж зазначеного у клопотанні.

Частиною 4 ст. 194 КПК України передбачено, що якщо прокурор доведе обставини передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, що відповідає диспозиції ст. 289 ч. 3 КК України.

Правова позиція ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», як джерело права яке використовується в Україні, визначає, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, якою розглядається питання захисту фізичної свободи а також захисту від довільного арешту або затримання.

Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_11 покладених на нього обов`язків, а сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, не може бути підставою для тримання його під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , суд зазначає, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, що відповідає диспозиції ст. 289 ч. 3 КК України.

Підстави для продовження застосування запобіжного заходу наведені прокурором, на думку суду належним чином аргументовані, і таке клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183-184, 194, 314-316, 331, 350 КПК України, суд

у х в а л и в :

Справу кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожен окремо за обвинуваченням по ч.3 ст.289 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, в приміщенні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, на 18.05.2021 року о 14.00 годині.

Викликати в судове засідання прокурора, обвинувачених, захисників, потерпілого та його представника.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, змінити на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 08.07.2021 року, звільнивши його з під варти в залі суду негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду чи прокурора за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по справі поза межами судових засідань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації та мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 , продовжити строком до 18.07.2021 року, у період з 22.00 до 06.00 години, з покладенням на нього наступних обов`язків:

- прибувати до суду чи прокурора за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по справі поза межами судових засідань;

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , передати для виконання відповідному органу поліції за місцем фактичного проживання обвинуваченого.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1