Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7248/24
Провадження №: 1-кс/332/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

начальника сектору дізнання ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024,

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя 19.12.2024 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 27.09.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024.

Скарга обґрунтована тим, що сектором дізнання відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за ознаками ст. 356 КК України. Заявою від 18.07.2024 ОСОБА_3 звернулася до органу розслідування та просила залучити її до кримінального провадження у якості потерпілої. Постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024. Вважаючи постанову незаконною, ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій просила поновити строк на оскарження вказаної постанови, скасувати постанову та зобов`язати дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.07.2024 року про залучення її до кримінального провадження № 0000022 від 09.05.2024 року як потерпілої.

Ухвалою слідчого судді від 19.12.2024 ОСОБА_3 поновлений строк подання скарги на постанову про відмову у визнанні потерпілим, призначене судове засідання з розгляду скарги заявниці.

У судовому засіданні ОСОБА_3 просила скаргу задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у скарзі.

Начальник сектору дізнання відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні скарги з посиланням на те, що ОСОБА_3 не надала органу досудового розслідування відомостей про розмір завданої їй кримінальним правопорушенням шкоди.

Розглянувши матеріали скарги, дослідивши наявні докази, заслухавши пояснення заявниці ОСОБА_3 , представника сектору дізнання відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області ОСОБА_4 , судом встановлено таке.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.04.2024 задоволено частково скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано посадових осіб Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву ОСОБА_3 за фактом вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 425 КК України.

Як вбачається з листа від 16.05.2024 № 1528вих.-24 за підписом прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, підслідність наведеного вище кримінального правопорушення визначено за слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі.

18.07.2024 року ОСОБА_3 звернулась до ТУ ДБР у м. Мелітополі із заявою про залучення її як потерпілої по кримінальному провадженню № 0000022.

Постановою ТУ ДБР у м. Мелітополі від 24.07.2024 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000022, внесеному до ЄРДР 09.05.2024.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/7097/24 (провадження № 1-кс/333/2276/24) скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_6 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024 року задоволена, вищевказана постанова скасована, зобов`язано старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.07.2024 про залучення до кримінального провадження № 0000022 від 09.05.2024 року як потерпілої.

Листом від 16.09.2024 № 17-02-17448/2024 старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_3 , що постановою прокурора у кримінальному провадженні підслідність визначено за належним органом досудового розслідування, а саме, Пологівським районним відділом поліції ГУНП в Запорізькій області, у зв`язку з чим слідчі першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжя) ТУ ДБР у м. Мелітополі позбавлені будь-яких повноважень, передбачених ст. 40 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000022.

Дізнавачем СД відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 27.09.2024 прийнята постанова про відмову ОСОБА_3 у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що підставою для відмови є недостатність доказів щодо завдання ОСОБА_3 моральної або майнової шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення та її розміру.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КПК України).

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди (ч. 1). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2). За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5). Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб (ч. 6).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 (скаржник) є донькою загиблого військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 .

Положеннями п. 3.3. Інструкції про організацію поховання військовослужбовців, які загинули (померли) під час проходження військової служби, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 05.06.2001 № 185, визначено, що особисті речі загиблого (померлого) військовослужбовця передаються за актом під особистий підпис одного з членів сім`ї, близьких родичів або спадкоємців загиблого (померлого).

За приписами п. 4.2. наведеної вище Інструкції старший команди при собі зобов`язаний мати повідомлення про смерть та інші необхідні документи про обставини смерті, а також усі власні речі, цінності та документи загиблого (померлого) військовослужбовця і акти на них для передачі сім`ї, близьким родичам або спадкоємцям.

Як свідчить зміст листа командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2024 № 1961/986, особисті речі старшого сержанта ОСОБА_8 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 , було передано громадянці ОСОБА_9 .

В ході розгляду скарги ОСОБА_3 надала пояснення, згідно з якими ОСОБА_9 не є членом сім`ї, близьким родичем або спадкоємцем загиблого (померлого) ОСОБА_8 .

Отже, як стверджувала ОСОБА_3 , у зв`язку з безпідставною передачею військовою частиною НОМЕР_1 власних речей загиблого іншій сторонній особі, а не скаржнику ОСОБА_3 як члену сім`ї, останній завдано моральної та майнової шкоди внаслідок наведених вище неправомірних дій військової частини НОМЕР_1 .

Ураховуючи викладене, оскільки матеріалами скарги підтверджується наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням за ст. 356 КК України у кримінальному провадженні за № 0000022 завдано ОСОБА_3 моральної та майнової шкоди, слідчий суддя дійшла висновку, що заявлена у цій справі скарга є обґрунтованою, доведеною та такою, що ґрунтується на нормах чинного законодавства. У зв`язку з чим, задовольняється слідчим суддею повністю.

Керуючись ст. ст. 303-306 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 27.09.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024 задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 27.09.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022 від 09.05.2024.

Зобов`язати дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 4 Пологівського РВП ГУНП в Запорізької області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.07.2024 року про залучення її до кримінального провадження № 0000022 від 09.05.2024 року як потерпілої.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 15 січня 2025 року о 16 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1