Справа № 172/213/25
Провадження № 1-кп/172/30/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Васильківка обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000027 від 22.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в сел. Васильківка Дніпропетровської області, має середню освіту, не працює, на утриманні має одну неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В

В порушення вимог законодавства ОСОБА_5 , будучи трактористом на підставі усної домовленості у ОСОБА_7 , на початку вересня 2024 року (точної дати не встановлено), достовірно знаючи про наявність на території земельної ділянки з кадастровим номером :01:006:0047, об`єкту археології могильника курганного № 4878-Дп з визначеною охоронною зоною, а також про заборону ведення землеоброблювальних робіт на території зазначеної земельної ділянки місця розташування об`єкта культурної спадщини, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, використовуючи сільськогосподарську техніку, а саме: трактор колісний марки «МТЗ-80», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи дискування земельної ділянки сільськогосподарського призначення, з метою подальшого використання для здійснення сільськогосподарського товарного виробництва, самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,428 га (могильний курганний) № 4878-Дп, здійснивши розорювання та засівання поверхневого шару ґрунту вказаної земельної ділянки.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2

ст. 197-1 КК України, а саме: самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земель в охоронних зонах.

31 січня 2025 року між прокурором Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Відповідно до цієї угоди прокурор ОСОБА_3 і підозрюваний ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 197-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений у виді обмеження волі за ч. 2 ст. 197-1 КК України у вигляді 2 років обмеження волі.

Сторони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку згідно зі ст.ст. 394, 424 КПК України.

Обвинувачений розуміє зміст положення абз. 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме те, що віна має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має таке право: допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Обвинувачений розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони розуміють наслідки невиконання цієї угоди, передбачені ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор та захисник вважали за можливе затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України віднесений до нетяжкого злочину, матеріальних збитків злочином не завдано, тобто угода відповідає вимогам закону.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст.ст. 57, 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення йому узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 .

На досудовому розслідуванні судові експертизи не проводилися. Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження на досудовому розслідуванні не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374, 473-475 КПК України, -

У Х В А Л И В

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 січня 2025 року між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000027 від 22.01.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 197-2 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1