Справа № 452/4241/24
Провадження № 1-кп/452/205/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 15 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Подусільне Перемишлянського району Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 21 листопада 2024 року надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст. 314 КПК України, ухвалою судді від 25 листопада 2024 року у справі призначено підготовче судове засідання на 18 грудня 2024 року, яке неодноразово відкладалось з різних причин (неявки обвинуваченого, клопотання обвинуваченого про призначення захисника).

У підготовче судове засідання прибули всі учасники процесу.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що вони примирилися. Обвинувачений просив у нього вибачення, він його пробачив. Претензій матеріального характера до обвинуваченого не має. Надав суду відповідну заяву.

Прокурор ОСОБА_3 вважала, що оскільки обвинувачений примирився з потерпілим, є правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у звязку з тим, що вони з потерпілим примирилися.

Захисник ОСОБА_6 проти заявленного клопотання не заперечувала.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку про таке.

Обвинувачений ОСОБА_5 14 листопада 2024 року приблизно о 19:00 год., перебуваючи за адресою: Львівська область, Самбірський район, м. Новий Калинів, пл. Авіації, 12, поблизу під`їзду № 2, на грунті раптово виниклих неприязнених відносин із ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в ділянку носа, в результаті чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на спинці носа, на фоні синця зеленого кольору, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до статті 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Під час звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен з`ясувати думку щодо такого звільнення у особи, яка від такої відповідальності може бути звільнена. У Постанові ВС від 2 липня 2019 року (справа № 515/331/17) зауважено, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи на відповідній підставі.

Отже, для застосування вказаної норми необхідною є сукупність таких умов: 1) особа вчинила злочин уперше; 2) вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину; 3) вчинений злочин не належить до числа корупційних та до правопорушень проти безпеки дорожнього руху; 4) примирення з потерпілим; 5) відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди; 6) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінального провадження за цією нереабілітуючою підставою.

За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Як вбачається з роз`яснень щодо забезпечення правильного й однакового застосування судами кримінального і кримінально-процесуального законодавства, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Як зазначалося однією з умов звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України є вчинення особою кримінального правопорушення вперше.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові ВС від 20 серпня 2019 року у справі № 759/10001/18, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Такою, яка вчинила кримінальне правопорушення вперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла кримінальних правопорушень або раніше вчинила кримінальне правопорушення, що вже втратило правове значення (особу було звільнено від кримінальної відповідальності за раніше вчинене кримінальне правопорушення; закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; особа вчинила кримінальне правопорушення, однак була звільнена від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку; особа раніше вчинила кримінальне правопорушення, однак була засуджена без призначення покарання або звільнена від покарання чи відбула покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом; судимість особи погашена чи знята судом; щодо особи закрито кримінальне провадження або ухвалено виправдувальний вирок).

Як убачається зі змісту Витягу, який містить актуальні дані з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_5 :

?вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2009 року був засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; звільнений від покарання згідно п. г ст.1 ЗУ «Про амністію»;

?ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2016 року звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Положеннями ч. 2 ст. 86 КК України передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 КК України особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, кримінальна протиправність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Системне тлумачення вказаних норм кримінального закону свідчить про те, що особа визнається не судимою, якщо її було звільнено судом від кримінальної відповідальності, на таку особу не покладаються жодні процесуальні наслідки.

Отже, з огляду на зазначене, ОСОБА_5 відноситься до осіб, що не мають судимостей.

Така позиція суду узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 17 липня 2018 року у справі № 759/1307/16-к, від 11 жовтня 2018 року у справі № 518/1720/16, від 24 січня 2019 року у справі № 211/408/18.

Відповідно до статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України є кримінальним проступком.

Дане кримінальне правопорушення не є корупційним, не є правопорушенням проти безпеки дорожнього руху.

Потерпілий ОСОБА_4 суду повідомив, що пробачив обвинуваченого, претензій до нього не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить задовольнити клопотання потерпілого.

Відтак, суд вважає, що відсутні правові перешкоди щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України у зв`язку з примиренням його з потерпілим.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (Постанова ВП ВС від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17).

Як повідомила в судовому засіданні прокурор по даному кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні; речові докази відсутні.

Доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи викладене, суд не вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат та долі речових доказів.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не застосовувались, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 46 КК України, статтями 128, 284, 372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 125 КК України на підставі статті 46 КК України у зв`язку з його примиренням з потерпілим ОСОБА_4 .

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000233 від 15 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1

ст. 125 КК України закрити.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя