Справа № 947/5431/25
Провадження № 1-кс/947/2924/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 001341 від 28.10.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Краснопілля, Березанського району Миколаївської області, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001341 від 28.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до положень статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин - усі дії, включаючи рафінування, підвищення в препараті концентрації наркотичних засобів, психотропних речовин, чи переробку наркотичних засобів і психотропних речовин, у результаті яких на основі наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин одержуються готові до використання та (або) вживання форми наркотичних засобів, психотропних речовин, або лікарські засоби, що їх містять, чи інші наркотичні засоби, психотропні речовини.

Досудовим розслідуванням установлено, що у ОСОБА_4 в порушення вищевказаних вимог законодавства, за невстановлених обставин та у невстановлений в ході досудового розслідування час, виник злочинний корисливий умисел, спрямований на отримання незаконного прибутку та особисте збагачення у протиправний спосіб, шляхом незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини особам, схильним до її вживання.

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_4 , будучи обізнаним з технологією виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, обрав місцем для незаконного виготовлення психотропної речовини, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 :01:005:0072), яке облаштував з метою подальшого його використання у своїй протиправній діяльності.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, кінцевий результат якого спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено, ОСОБА_4 у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час, місцях, обставинах та у невстановлених осіб придбав спеціальне хімічне обладнання (лабораторний посуд, прилади, необхідні для проведення хімічної реакції синтезу, тощо), компоненти та прекурсори, необхідні для виготовлення особливо небезпечної психотропної речовини, які переніс та почав зберігати у домоволодінні за вище вказаною адресою.

Так, реалізовуючи свій спільний злочинний намір на придбання, зберігання метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_4 точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись у приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 :01:005:0072), діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою попередньо придбаного ним хімічного обладнання (лабораторного посуду, приладів, тощо) та заздалегідь придбаних компонентів, шляхом здійснення хімічної реакції синтезу, незаконно виготовив особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено з метою подальшого збуту у невизначеній кількості.

Надалі, в період часу з 22 год. 08 хв. 18.02.2025 по 04 год. 25 хв. 19.02.2025, співробітниками правоохоронних органів проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 :01:005:0072), в ході якого в приміщенні будинку виявлено прозорий полімерний пакет зеленого кольору із кристалічною речовиною світлого кольору загальною вагою 3253 грама, тобто особливо небезпечною психотропною речовиною.

Згідно з п. 4 постанови пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 «про умисел та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини та й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. Відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру».

19.02.2025 ОСОБА_4 органом досудового розслідування затримано в порядку ст. 208 КПК України та останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2.Позиції учасників судового засідання.

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на необґрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, адвокат ОСОБА_5 зазначив, що запропонований розмір застави є непомірним для підзахисного, з огляду на його майновий стан. ОСОБА_4 наразі співпрацює зі слідством. Захисник просив у разі задоволення клопотання слідчого зменшити розмір застави.

Підозрюваний з підозрою погодився, просив застосувати запобіжний захід у вигляді

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Висновки слідчого судді.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

19.02.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії від 18.12.2024, передбаченої ст. 263 КПК України зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, під час якого зафіксовано розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про незаконне виготовлення, придбання та збут наркотичних засобів та психотропних речовин; протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії від 23.12.2024, передбаченої ст. 269 КПК України спостереження за особою у публічно доступних місцях з використанням відеозапису, фотографування та спеціальних технічних засобів для спостереження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , під час якого зафіксовано, що ОСОБА_4 на автомобілі «Рено Дастер», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхав на польову дорогу вздовж лісосмуги, яка знаходиться неподалік с. Іллічанка Одеської області, де зупинився та забрав з кущів дві коробки сірого кольору та поклав до багажного відділення свого автомобіля та поїхав до місця роботи ОСОБА_7 ; протоколом обшуку в автомобілі «Рено Дастер», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_4 , під час якого виявлено та вилучено картонна коробка з ТТН №5838 та полімерна ємкість на якій наявне маркування «VINET KONCENTRAT 5kg» з жовтою рідиною; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 :01:005:0072) під час якого виявлено та вилучено: лабораторне обладнання, кристалічні речовини, рідини.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як вище було зазначено, на переконання слідчого судді, в рамках даного кримінального провадження існує обґрунтована підозра за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя вважає, що заявлений стороною обвинувачення ризик переховування ОСОБА_4 у тому числі обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 України, у вчиненні яких наразі обґрунтовано підозрюється останній, є тяжкими злочинами, санкція яких, передбачає покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Розглядаючи ризик переховування підозрюваного в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід звернути увагу на наступне: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини. Обставини ймовірного вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та його характер, а також об`єм вилученої особливо небезпечної психотропної речовини вагою 3253 г, підтверджують регулярність та перманентність здійснюваної неправомірної поведінки підозрюваним, до того ж вказана діяльність є такою, що ймовірно приносить незаконний дохід підозрюваному.

Все вищевказане в сукупності, на думку слідчого судді, обґрунтовує ризик переховування.

Крім того, досудове розслідування означеного кримінального провадження передбачає проведення значного обсягу слідчих дій, пов`язаних з встановленням місцезнаходження та вилучення відповідних речей та документів, які на даний час ще невиявлені та не вилучені, а тому є вірогідність того, що підозрюваний має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що підтверджує наявність в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що як вбачаться з обставин даного кримінального провадження інкримінована ОСОБА_4 кримінально-карана діяльність має постійний характер, а незаконне зберігання та виготовлення з метою збуту психотропних речовин, вірогідно, є єдиним джерелом доходу останнього. Відтак, на думку слідчого судді, такі обставини засвідчують наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення або продовження ним кримінального правопорушення, в якому підозрюється.

Водночас, слідчий суддя критично оцінює доводи сторони обвинувачення в частині існування ризику незаконного впливу підозрюваного на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК Укпаїни), оскільки до матеріалів даного клопотання не долучено відповідних протоколів допиту свідків, як і не зазначено чи в рамках даного кримінального провадження взагалі наявні особи з відповідним процесуальним статусом, на яких може впливати ОСОБА_4 .

4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

При застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею також враховано відсутність міцних соціальних та сімейних зв`язків, які характеризують його особу та спосіб життя.

Таким чином, посилання підозрюваного щодо можливості застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявних в рамках означеного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

4.4. Відомості, які враховуються слідчим суддею при визначенні підозрюваному розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрюваний), складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте, вказаний розмір застави не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Встановлені в судовому засіданні обставини як ймовірного вчинення кримінального правопорушення, так і особи підозрюваного, вказують на виключний випадок.

Так, імовірне вчинення ОСОБА_4 злочину з корисливих мотивів, пов`язаного з збутом психотропних речовин, саме під час дії режиму воєнного стану в державі, за обставин, як вони викладені у повідомленні про підозру, слідчий суддя вважає виключним випадком, що свідчить про те, що визначений ст. 182 КПК України максимальний розмір застави щодо особи, підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вирішуючи дане питання, слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя при визначенні розміру застави, приймає до уваги не лише на обсяг повідомленої підозри, а й на кількість вилученого речовини, яка ймовірно є психотропною, спосіб можливого вчинення кримінального правопорушення, які мають підвищену суспільну небезпечність, що порушує встановлений законодавством порядок обігу наркотичних засобів, внаслідок якого задовольняється незаконний попит на наркотики.

Крім того, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення «Гафа проти Мальти»).

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Між тим, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, слідчим суддею враховано і обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий стан, характер злочину, який посягає проти здоров`я населення, а саме у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, спосіб вчинення, а тому на підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що застава має бути визначена у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, оскільки визначення застави саме в такому розмірі буде пропорційно помірною для підозрюваного та може гарантувати належну процесуальну поведінку останнього та виконання ним покладених на нього обов`язків

На думку слідчого судді, саме вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 18.04.2025, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 18.04.2025, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками щодо обставин даного кримінального провадження;

5. здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1