Справа № 297/2876/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/593/24 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2024 року, клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 332 КК України, - задоволено.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено на 60 (шістдесят) днів до 15 год. 57 хв. 13 грудня 2024 року.

Строк дії ухвали закінчується о 15 год. 57 хв. 13 грудня 2024 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 332 КК України з тримання під вартою на домашній арешт, - відмовлено.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 та ч. 3 ст. 332 КК України, та за №0000154 від 09 квітня 2024 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 09 липня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року на 60 днів, до 15 год. 57 хв. 06 вересня 2024 року.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року на 60 днів, до 15 год. 57 хв. 19 жовтня 2024 року.

У зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 , 15 жовтня 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 332 КК України строком на 60 днів, мотивоване тим, що вина ОСОБА_5 у вчиненні даних злочинів підтверджується зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження доказами. Разом з тим, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, оскільки такий, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. А тому, прокурор просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Крім того, 02.10.2024 до суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про призначення йому застави в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України.

Разом з тим, 15.10.2024 через канцелярію суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, те, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вказаним ризикам, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задовольнив.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, суд вважав, що відсутні і підстави для зміни відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під варто на домашній арешт, як просила сторона захисту, оскільки застосування такого буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, встановленим в ході судового розгляду даного клопотання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що не погоджується з оскаржуваною ухвала суду, так як він просив в судовому засіданні змінити міру запобіжного заходу та застосувати домашній арешт, оскільки він тримається під вартою вже тривалий термін, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та вагітну дружину. Зазначає, що він підтримує клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт. Просить суд врахувати міцність соціальних зв`язків, постійне місце проживання, наявність у нього родини та утриманців. Вказує, що сторона обвинувачення не надала суду вагомих доказів про його причетність до злочинів. Просить суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, або застосувати заставу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а обвинувачений звільненню з-під варти. Зазначає, що прокурором не обґрунтовано, чому до обвинуваченого не може бути застосовано домашній арешт. Вважає, що матеріали справи не містять жодного доказу про існування ризиків відповідно до ст.177 КПК України. На його думку, що для ОСОБА_5 більш ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або визначення розміру застави, тому просить суд, скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , чи винести ухвалу, якою змінити запобіжний захід в частині визначення розміру застави з врахуванням внесеної застави 12.04.2024 в розмірі 105980 грн.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності учасників судового процесу, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності сторін, апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали; і від обвинуваченого не надходило клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим за ч.ч. 2, 3 ст. 332 КК України (позбавлення волі на строк до 9 років), дані про особу обвинуваченого (не працюючий, одружений, раніше судимий), та відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про існування вказаної стороною обвинувачення наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення вини, може переховуватися від суду, та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України, враховуючи, що такий підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, незаконно впливати на свідків злочину та інших учасників кримінального провадження, шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів чи відмови від надання таких в ході судового розгляду кримінального провадження, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, знаходячись на волі, зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування, та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як підозрюваний є раніше судимим та підозрюється у вчиненні злочину під час іспитового строку.

Відхиляючи доводи апелянта у цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Щодо посилання обвинуваченого на те, що він тримається під вартою вже тривалий термін, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та вагітну дружину, то на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, вони не є визначальними аргументами для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки останнього.

Тож, перевіривши доводи апеляційних скарг та обставини, на які посилаються обвинувачений та сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу не дає підстав для відмови в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Тому, доводи апеляційних скарг колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу.

Разом з тим, обвинуваченим та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_5 під вартою. На даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно останнього у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілих чи свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів захисника про зміну запобіжного заходу в частині визначення розміру застави з врахуванням внесеної застави 12.04.2024 в розмірі 105980 грн, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

На переконання колегії суддів, при продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом правомірно не визначено розмір застави, оскільки ОСОБА_5 порушив вимоги застави, обраної ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 11.04.2024 року, в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000389 від 10 квітня 2024 року, а також з огляду на те, що покладення на обвинуваченого процесуальних обов`язків, передбачених запобіжним заходом у виді застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а відтак не мінімізує вищевказаний ризик для кримінального провадження.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою із урахуванням положень ч. 1 ст. 197 КПК України до 13.12.2024 включно, відмовивши в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

У зв`язку з наведеним, підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2024 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 13 грудня 2024 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді