Справа №295/509/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №.1 Житомирського РУП ГУПН в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , солдата військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, дітей не маючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, винесене в кримінальному провадженні №0000033 від 11.01.2025,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернулась до суду з клопотанням, в якому вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що що 11.01.2025 близько 16 годин ОСОБА_4 , зайшов до намету, що знаходиться на території військового табору військової частини НОМЕР_1 , що розташований поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , де на ліжку відпочивав ОСОБА_8 . В цей же день, час та місці, у ОСОБА_4 , на раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 01.2025 близько 16 годин, перебуваючи в наметі, що знаходиться на території військового табору військової частини НОМЕР_1 , що розташований поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, діючи умисно, тримаючи в правій руці ніж, наніс один удар в область живота ОСОБА_8 , спричинивши при цьому останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення черевної порожнини, з пошкодженням правої долі печінки.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим є підстави вважати, що останній переховуватиметься від органів досудового розслідування або суду із врахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється. Також, у зв`язку із тим, що показання свідків та потерпілих досліджуються судом безпосередньо, вказані учасники кримінального провадження в судовому засіданні ще не допитувались, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний може вчиняти спроби впливу на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань, побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій та в подальшому уникнення кримінальної відповідальності. Даний факт підтверджується тим, що свідки у провадженні є особи, які відомі підозрюваному, оскільки з деякими з них ОСОБА_4 проходив військову службу, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з цим, є підстави вважати, що наявний ризик, визначений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкоджати шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого чи суду, оскільки підозрюваний являється жителем іншої області України та немає постійного місця проживання, неодружений, на утримані малолітніх та неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стримуючих факторів знаходження по місцю проживання та реєстрації.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували з приводу задоволення клопотання, просили застосувати цілодобовий домашній арешт за місцем розташування війської частини.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку

Слідчим суддею встановлено, що 12.01.2025 о 00:35 год., ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Протокол про затримання останнього складено 12.01.2025 о 01 годині 10 хвилин.

12.01.2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя зважає і на те, що при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховання від повторного вчинення злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя звертає увагу, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини слідчий суддя вважає, що надані прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченогоч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя враховує доводи прокурора щодо наявності ризиків, який дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує разі доведеності його вини, він може вчинити такі спроби ( п.1 ч. 1 ст. 177 КПК УКраїни), та ризик можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків в даному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), враховуючи , що вказані особи ще не допитані судом.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту досуду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1 та 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Крім того, КПК України закріплює принцип безпосередності дослідження доказів судом, за яким доказами є покази, які безпосередньо надали свідки в судовому засіданні.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду домоменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 09.02.2022 в справі № 991/8808/21.

Оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченогоч. 1 ст. 121 КК України України, достатніх підстав про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що будь-який інший запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, а тому дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без застави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб, а саме: до 21 год. 00 хв. 11.03.2025 року.

Строк дії ухвали встановити до 11.03.2025 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 15-30 год. 15.01.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1