ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5271/24
Провадження № 1-в/210/723/24
У Х В А Л А

іменем України

30 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває заява засудженого ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник адміністрації ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечувала щодо задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 13, 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.02.2021 року затвердженого угоду про визнання винуватості, укладену 13 січня 2021 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 . ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі п. п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі. Відповідно до ст. 71 ч.1, 4 КК України, до призначеного покарання частково, у виді 1 місяця обмеження волі, приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.02.2021 року, остаточно визначено ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі. Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_3 покарання, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2023 року визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 року у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць більш суворим покаранням за цим вироком у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням положень п. 1б ч. 1 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його перебування під вартою, а саме, з 24.05.2022 року по 14.02.2023 року, включно. Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_3 покарання, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 22.02.2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2023 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2024 року затверджено угоду про визнання винуватості від 06 лютого 2024 року, укладену між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 . ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2023 року, перевівши за правилами ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання у виді обмеження волі в більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, та призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти0 років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 05 січня 2024 року, зарахувавши у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.05.2024 року вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 22.02.2024 року стосовно ОСОБА_3 змінено. Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про обрахування ОСОБА_3 початку строку відбування покарання з дня набрання вироком законної сили. Вказати в резолютивній частині вироку, що початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_3 на виконання вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 22.02.2024 року. В решті вирок залишено без змін.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до статті 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною 1 статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статті 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пунктом 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.02.2021 року встановлено, що ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 1 ст. 185 КК України за діяння, вчинене 30.11.2020 року, сума матеріального збитку становить 4700,00 гривень.

З вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 року встановлено, що ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами: 08.08.2021 року, сума матеріального збитку становить 2416,33 гривень; 26.10.2021 року, сума матеріального збитку становить 2023,59 гривень; 28.10.2021 року, сума матеріального збитку становить 2950,95 гривень.

З вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2023 року встановлено, що ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 2 ст. 190 КК України за діяння, вчинене 08.05.2022 року, сума матеріального збитку становить 3867,81 гривень.

З вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України за діяння, вчинене 04.01.2024 року, сума матеріального збитку становить 2374,05 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2020 на рівні 2102,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2020 рік, становить 1051,00 грн (2102,00 грн *50% = 1051,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2020 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2102,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2021 на рівні 2270,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2021 рік, становить 1135,00 грн (2270,00 грн *50% = 1135,00 грн.),а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2021 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2270,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2022 на рівні 2481,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2022 рік, становить 1135,00 грн (2481,00 грн *50% = 1240,50 грн.),а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2022 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2481,00 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2024 на рівні 3028,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2024 рік, становить 1514,00 грн (3028,00 грн *50% = 1514,00 грн.),а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2024 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 3028,00 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом№3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону №3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

Так, за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.02.2021 року ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 4700,00 гривень, що перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

На підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом 26.10.2021 року.

При цьому, за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 року ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами: 08.08.2021 року спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 2416,33 гривень, 28.10.2021 року спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 2950,95 гривень, кожна з яких перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння за кожним епізодом є кримінально караним.

Крім того, за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2023 року ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України спричинив матеріальну шкоду потерпілому в розмірі 3867,81 гривень, що перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння є кримінально караним.

Крім того, за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 22.02.2024 року ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст. 390 КК України, яка не підпадає під дію Закону № 3886-IX.

На підставі ч.1 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, засуджений ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

Вважати засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.02.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі п. п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 26.10.2021 року, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Вважати засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. Відповідно до ст. 71 ч.1, 4 КК України, до призначеного покарання частково, у виді 1 місяця обмеження волі, приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.02.2021 року, остаточно визначено ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі. Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_3 покарання, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вважати засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.05.2022 року у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць більш суворим покаранням за цим вироком у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, призначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням положень п. 1б ч. 1 ст. 72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його перебування під вартою, а саме, з 24.05.2022 року по 14.02.2023 року, включно. Початок строку відбуття призначеного ОСОБА_3 покарання, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вважати засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 22.02.2024 року за ч. 1 ст. 390 КК України з урахуванням ухвали Вінницького апеляційного суду від 20.05.2024 року до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2023 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання ОСОБА_3 на виконання вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 22.02.2024 року.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі частини 2 статті 74 КК України у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1