УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1654/25

Номер провадження 1-кс/495/636/2025

04 квітня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 2 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2025 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 січня 2023 року був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

22 березня 2023 року Ухвалою Одеського апеляційного суду вирок Татарбунарського райсуду Одеської області від 16.01.2023, яким ОСОБА_4 визнаний винуватим вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України скасовано та призначено новий судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, в суді 1-ої інстанції в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження. Та матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України перебувають на розгляді у Саратському районному суді Одеської області.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що за збут наркотичних засобів передбачена кримінальна відповідальність, належних для себе висновків не зробив, з корисливих мотивів вчинив нові умисні кримінальні правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_4 , в невстановленому слідством місці та невстановлений час незаконно придбав та за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту, зберігав речовину рослинного походження, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабіс.

11 березня 2025 року о 15 годині 24 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи на території будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу наркотичного засобу канабісу, умисно, повторно, отримав від громадянина ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 400 гривень за збут одного згортку з наркотичним засобом канабісом, тим самим ОСОБА_4 незаконно збув один зіп-пакет громадянину ОСОБА_7 з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом масою 1,01г.

Після чого, 11 березня 2025 року громадянин ОСОБА_7 , добровільно видав працівникам поліції один зіп-пакет з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом.

Маса канабісу у висушеному стані становить 0,90г.

Канабіс включений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, та внесений до списку наркотичних засобів, обіг яких допускається для промислових цілей (Таблиця І, Список № 3).

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, вчинене повторно.

В подальшому, ОСОБА_4 , в невстановленому слідством місці та невстановлений час незаконно придбав та за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту, зберігав речовину рослинного походження, яка є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісу.

03 квітня 2025 року о 14 годині 20 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи на території будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку та покращення свого матеріального становища від продажу наркотичного засобу канабісу, умисно, повторно, отримав від громадянина ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 400 гривень за збут одного згортку з наркотичним засобом канабісом, тим самим ОСОБА_4 незаконно збув два зіп-пакети громадянину ОСОБА_7 з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом.

Після чого, 03 квітня 2025 року громадянин ОСОБА_7 , добровільно видав працівникам поліції два зіп-пакети з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом.

Канабіс включений в «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, та внесений до списку наркотичних засобів, обіг яких допускається для промислових цілей (Таблиця І, Список № 3).

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене повторно.

За сукупністю ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України за наступними кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене повторно.

03 квітня 2025 року о 12 годині 55 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст.ст. 207, 208 КПК України.

03 квітня 2025 року на підставі ст. 276 КПК ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку, показаннями свідків, протоколами огляду добровільно наданих предметів, протоколами огляду та ідентифікації грошових коштів та іншими доказами по справі.

Так, в обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів вчинене повторно, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років та є обізнаним про покарання за інкримінований йому злочин, а тому без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може переховуватись від слідства та суду, окрім цього раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень та станом на сьогоднішній день в суді знаходяться матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів вчинених повторно, свідки у судовому засіданні не допитані, а місця їх постійного проживання можуть бути відомі підозрюваному. Викладені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 у разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу намагатиметься незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім наявності вказаних ризиків, необхідно врахувати: достатність доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, майновий стан - відсутність постійного джерела доходу у підозрюваного; обґрунтовану підозру відносно ОСОБА_4 у вчиненні тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, на строк від шести до десяти років; можливість незаконно впливати на свідків, які наразі не допитані в повному обсязі по кримінальному провадженню з метою викривлення їх показань;

За твердженням слідчого, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі буде в подальшому вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки це його безпосереднє джерело доходу, у зв`язку з чим слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні відмовився надавати пояснення відповідно до ст.63 Конституції України, але просив не позбавляти його свободи.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що за минулим кримінальним провадженням його підзахисний сплатив заставу та повністю виконував покладені на нього обов`язки. Просив обрати підозрюваному міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області почато досудове розслідування кримінального провадження №0000133 від 22.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинене повторно.

03 квітня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованих правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку, показаннями свідків, протоколами огляду добровільно наданих предметів, протоколами огляду та ідентифікації грошових коштів та іншими доказами по справі.

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Слідчий вказав, що в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, проте необхідно оцінити суворість можливого покарання підозрюваного ОСОБА_4 вагомість доказів та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_9 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Статтею 183 КПК України передбачено право суду, а не обов`язок визначити заставу як альтернативний захід забезпечення провадження.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, а також стан його здоровя, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 01.06.2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 20-ти (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 04.04.2025 року складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 09.04.2025 року об 11:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_10