Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

21 січня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/13978/23

Провадження № 11-кп/4815/249/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2024 року у справі за поданням Рівненського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

засудженої вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року за ч.4 ст.185, ст.69, ч.4 ст.70 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2024 року задоволено подання провідного інспектора Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_8 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону.

Постановлено звільнити засуджену ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року за ч.4 ст.185, ст.69, ч.4 ст.70 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України, звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, у зв`язку із усуненням караності вчиненого діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 вважає, що ухвала місцевого суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Не оспорюючи правильності висновків місцевого суду в частині звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.185 КК України за епізодами від 14.06.2023 року, 21.06.2023 року та 25.06.2023 року зазначає, що останню також було засуджено вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12.07.2023 року за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ст.69, ч.4 ст.185, ст.70 КК України.

Наголошує, що за змістом ч.ч.1, 2 ст.74 КК України особу може бути звільнено судом лише від конкретного покарання, призначеного за конкретне діяння, караність якого усунена законом, однак суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 не лише від покарання, призначеного вироком суду від 20.09.2023 року, а й від покарання, призначеного цим же вироком на підставі ч.4 ст.70 КК України за вироком суду від 12.07.2023 року.

Таким чином вважає, що положення ч.4 ст.70 КК України та посилання на застосування ст.ст.75, 76 КК України підлягали виключенню із резолютивної частини вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року із зазначенням про самостійне виконання вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 12.07.2023 року.

Просить скасувати ухвалу суду від 06 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою подання Рівненського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області задовольнити, на підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року у зв`язку з усуненням караності вчиненого діяння. Виключити з резолютивної частини вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року положення про призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України. Виключити з резолютивної частини вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року посилання про застосування ст.75 КК України та ст.76 КК України. Зазначити в ухвалі про самостійне виконання вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 12.07.2023 року. В решті вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення засудженого на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує 2х неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2023 року становить 2684 грн., тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2023 рік становив 1342 грн., а 2 неоподаткованих мінімумів становить 2684 грн.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст.51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта НМ для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує 2 НМ. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 НМ, здійснюється виходячи з розміру НМ, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Як вбачається із вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року, кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинила 14.06.2023 року, 21.06.2023 року та 25.06.2023 року, а вартість викраденого майна по кожному із епізодів не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2684 грн.).

З огляду на викладене, вчинене ОСОБА_7 діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про звільнення засудженої відповідно до ч.2 ст.74 КК України від призначеного покарання, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів прокурора про необхідність вирішення додаткового питання про самостійне виконання вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 12.07.2023 року за злочини, передбачені ч.2 ст.15, ч.4 ст.185, ст.69, ч.4 ст.185, ст.70 КК України, то вони є необґрунтованими з таких підстав.

З подання Рівненського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що його представник просив вирішити питання про приведення у відповідність до нового закону саме вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року, яким було враховано вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12.07.2023 року та визначено остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України із застосуванням ст.75 КК України.

Про виключення з вироку суду від 20.09.2023 року вироку суду від 12.07.2023 року та самостійне його виконання в поданні органу пробації питання не ставилося, у зв`язку з чим суд першої інстанції не міг вийти за його межі та самостійно вирішити додаткові обставини, пов`язані з виконанням вироків.

При цьому питання, що стосуються вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 12.07.2023 року виходять за межі даного судового розгляду, оскільки апеляційним судом перевіряється лише рішення суду про розгляд подання органу пробації, тому інші питання можуть бути перевірені в окремому порядку судом першої інстанції за поданням органу виконання покарань або клопотанням учасників кримінального провадження.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада2024 року про задоволення подання Рівненського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області про приведення вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 20.09.2023 року відносно засудженої ОСОБА_7 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3