ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1808/23

Провадження № 1-кп/486/109/2024

23 грудня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Південноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження внесеного 27.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001887, на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Сєров Свердловської області, Російської Федерації, громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_1 , де у невстановлений період часу, але не пізніше 16.03.2022 року, у неї виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься ознаки виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 в період часу з 16.03.2022 року по 16.05.2022 року, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон марки «Redmi 4», який був підключений до мережі «Інтернет», з власної сторінки (аккаунту) ОСОБА_6 » у соціальній мережі «Однокласники» (маючи 139 осіб в категорії «Друзья», будучи учасником 6 груп в даній мережі, серед яких наявні такі, в яких розміщуються явно антиукраїнські матеріали: «Мой дом СССР», «Николаев-Русский город!», «Мой Дом CCCP!!!!!», самостійно віднайшла та за власною ініціативою поширила на вказаній сторінці, яка є відкритою та загальнодоступною, матеріали невизначеному колу осіб, в які міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році визнання правомірною збройну агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Так, 16.03.2022 року ОСОБА_4 , діючи умисно, розмістила на своїй сторінці « ОСОБА_6 » у соціальній мережі «Одноклассники», репост з сторінки « ОСОБА_7 », ІНФОРМАЦІЯ_2 відеозапис під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в якому зображені невстановлені військовослужбовці та з відповідним текстом, що містить наративи російської пропаганди («СВО організована для боротьби з укронацистами» тощо). Даний відеозапис, який поширила ОСОБА_4 на особистій сторінці в соціальній мережі невизначеному колу осіб, містить виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

При цьому, ОСОБА_4 не лише розмістила вказане відео на власній сторінці, але й у дописі під ними зробила відмітку «считаю классным», чим висловлювала свою особисту позицію щодо підтримки його змісту.

Крім цього, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , діючи умисно, розмістила на своїй сторінці « ОСОБА_6 » у соціальній мережі «Однокласники», репост з сторінки « ОСОБА_8 », ІНФОРМАЦІЯ_5 фотозображення із президентом Російської Федерації ОСОБА_9 та дописом із застосуванням ненормативної лексики, яке створює алюзію, що без Росії та її президента і їхнього газу ніхто не проживе, яке глорифікує осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, чим здійснила його поширення на особистій сторінці в соціальній мережі, доступній невизначеному колу осіб.

При цьому, ОСОБА_4 не лише розмістила вказане фотозображення на власній сторінці, але й у дописі під ними зробила відмітку «считаю классным», чим висловлювала свою особисту позицію щодо підтримки змісту.

Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , діючи умисно, розмістила на своїй сторінці « ОСОБА_6 » у соціальній мережі «Однокласники», репост з сторінки « ІНФОРМАЦІЯ_7 », ІНФОРМАЦІЯ_8 фотозображення з військовослужбовцем збройних сил Російської Федерації та дописом-гаслом «Донбасс будет русским», у якому міститься визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, чим здійснила його поширення на особистій сторінці в соціальній мережі, доступній невизначеному колу осіб.

При цьому, ОСОБА_4 не лише розмістила вказане фотозображення на власній сторінці, але й у дописі під ними зробила відмітку «считаю классным», чим висловлювала свою особисту позицію щодо підтримки змісту.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.436-2 КК України, як поширення матеріалів, у яких міститься ознаки виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

23.12.2024 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 , за участю її захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення і кваліфікації дій за ч.2 ст. 436-2 КК України. Обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язалась: беззастережно визнати під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання за ч.2 ст. 436-2 КК України, у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки. Сторони угоди дійшли висновку про можливість застосування до відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні прокурор просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 також просила затвердити угоду, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, дала згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів (ч.2 ст.436-2 КК України).

У судовому засіданні сторони кримінального провадження, підтримали угоду про визнання винуватості, вважали її обґрунтованою та наполягали на її затвердженні.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.

Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

За угодою про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, визначеного Законом про кримінальну відповідальність за вчинення нетяжкого злочину.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала угоду про визнання винуватості, наполягала на її затвердженні та погодилась на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам обвинуваченого.

Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 436-2 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст. 436-2 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та за вимогами п.1 ч.4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, щодо нетяжкого злочину.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченій ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати пов`язані з проведенням експертизи покласти на обвинувачену.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23.12.2024 року між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 27.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001887.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України, та призначити узгоджене угодою покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України №СЕ-19/115-23/12870-КТ від 24.10.2023 року в розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 00 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.09.2023 року на мобільний телефон «Redmi 4», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 .

Речовий доказ:

мобільний телефон «Redmi 4», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.09.2023 року на майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також на приватний будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженою з моменту отримання копії вироку.

Роз`яснити засудженій, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1