Справа № 305/831/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/275/23, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 та представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з повною середньою освітою, розлучений, непрацюючий, несудимий, засуджений:

-за ст. 348 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 17.11.2018.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 179760 грн та моральну шкоду в розмірі 500000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в розмірі 314580 грн та моральну шкоду в розмірі 500000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 матеріальну шкоду в розмірі 719040 грн та моральну шкоду в розмірі 500000 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 300000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 300000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 300000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 42226 (сорок дві тисячі двісті двадцять шість) грн 02 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

-2-

Речові докази: автомобіль марки «Audi А6» моделі «allroad quattro» з номерним знаком румунської реєстрації « НОМЕР_1 » та реєстраційний талон на транспортний засіб - конфісковано у власність держави; грошові кошти в сумі 1300 (одна тисяча триста) євро, грошові кошти в сумі 55900 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот) лей, - скеровано на відшкодування шкоди, завданої потерпілим кримінальним правопорушенням; мобільний телефон сірого кольору, марки «Honor» IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 - повернуто ОСОБА_16 ; мобільний телефон марки «Нокія» рожевого кольору, закордонний паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , картку пам`яті об`ємом 4 GB, грошові кошти 4 купюри номіналом 10 лей, 1 купюра номіналом 2 грн, мобільний телефон чорного кольору, різного роду документи, коврик з-під сидіння водія, відео-реєстратор марки «DAHUA» модель DVR3116 - повернуто ОСОБА_6 ; гідрокостюм чорного кольору з надписом «WESTCOAST», 7 гільз, з яких 5 з маркуванням «ФОРТ 9 mm РА», 1 з маркуванням «SOBR 9 mm PA», 1 з маркуванням «ПС9 9 mm РА», змиви з керма, ручки перемикання двірників, ручки передач, з кнопки ручного гальма, три сліди пальців рук вилучених з водійської дверки, волосся вилучене з правого порога автомобіля, змив з лобового скла в місці його пошкодження, змиви з водійського сидіння, переднього пасажирського та двох задніх сидінь автомобіля, - знищено; інформаційний носій - диск «СD-R 700МВ» на якому міститься відео з боді-камери працівника поліції, який виїжджав на місце пригоди, 4 інформаційні носії - диски «DVD+R 4.7 GВ», на яких містяться відеозаписи проведених зі свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , слідчих експериментів, «USB-флеш-накопичувач «GOOD RAM» розміром 64 GВ на якому містяться відео з камер відео спостереження, інформаційний носій-диск «DVD+R 4.7 GВ», на якому міститься відеозапис з Інтернет-мережі, - диск для лазерних систем зчитування DVD-R марки «Verbatim» (який являє собою додаток до висновку експерта № 5/86 від 28.12.2018) - залишено при матеріалах кримінального провадження; спецзасоби для відстрілу гумовими кулями «Форт 12» № НОМЕР_4 та Форт 12» № НОМЕР_5 , - повернуто ВIПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 20.11.2018 на автомобіль марки «Ауді» моделі «allroad», номерний знак румунської реєстрації « НОМЕР_6 », мобільний телефон марки «Нокія» рожевого кольору; закордонний паспорт громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_6 , водійське посвідчення видане на ім`я ОСОБА_6 , реєстраційний талон, картку пам`яті на 4 GB, грошові кошти 4 купюри номіналом 10 лей, 1 купюра номіналом 2 грн, мобільний телефон чорного кольору, різного роду документи, коврик з-під сидіння водія, запаховий слід, підголовник водійського сидіння, змиви з керма, ручки перемикання двірників, ручки передач, з кнопки ручного гальма, три сліди пальців рук вилучених з водійської дверки, волосся вилучене з правого порога автомобіля, змив з лобового скла в місці його пошкодження, змиви з водійського сидіння, переднього пасажирського та двох задніх сидінь автомобіля; 7 гільз з яких 5 з маркуванням «ФОРТ 9 mm PA», 1 з маркуванням «SOBR 9 mm PA», 1 з маркуванням «ПС9 9 mm PA» та на грошові кошти у кількості 55900 лей.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

15.11.2018 близько 22 год, поблизу магазину-кафе « У Марічки » по АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 вчинив умисне вбивство начальника відділу прикордонної служби « Ділове » ІНФОРМАЦІЯ_3 майора ОСОБА_19 під час виконання ним службових обов`язків по охороні Державного кордону України за наступних обставин.

-3-

У зазначений день та час, в районі прикордонного знаку № 319, ділянки відповідальності ВПС « Ділове » МПЗ, що знаходиться поблизу магазину-кафе « У Марічки » ( смт Ділове, вул. Сонячна, 18 ), за порушення вимог ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», прикордонний наряд затримав ОСОБА_16 , який здійснюючи протиправну діяльність, пов`язану з незаконним переміщенням через державний кордон з України до Румунії поза митним контролем тютюнових виробів, незаконно перетинав кордон. На місце затримання прибув майор ОСОБА_19 та старший прапорщик ОСОБА_17 , які згідно Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» відносяться до працівників правоохоронного органу з охорони державного кордону.

У цей час, керуючи автомобілем марки «Аudі А6» моделі «аllroad quattro», темно-синього кольору, з номерним знаком румунської реєстрації « НОМЕР_1 », з метою звільнення затриманого ОСОБА_16 та отримання від останнього грошових коштів у розмірі 55900 румунських лей та 1300 євро, отриманих ним за незаконне переміщення тютюнових виробів на територію Румунії від невстановленої особи, на місце події під`їхав обвинувачений ОСОБА_6 , який вийшов з автомобіля та почав грубо висловлюватись в бік майора ОСОБА_19 та старшого прапорщика ОСОБА_17 і поставив перед ними вимогу негайно звільнити ОСОБА_16 .

Отримавши відмову, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання шкоди життю та здоров`ю, свідомо допускаючи та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що начальник відділу прикордонної служби « Ділове » ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_19 є представником правоохоронного органу та виконує покладені на нього службові обов`язки з виявлення та припинення протиправної діяльності на державному кордоні України, з мотивів перешкоджання останньому виконати ці обов`язки, з метою звільнення затриманого ОСОБА_16 та отримання від останнього грошових коштів переміщених через кордон України з Румунією, сів за кермо автомобіля марки «Audi А6» з номерним знаком румунської реєстрації « НОМЕР_1 », та перебуваючи поза межами проїзної частини дороги, умисно здійснив наїзд вказаним автомобілем на майора ОСОБА_19 , чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер.

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, просить вирок суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання та вирішення цивільного позову потерпілих скасувати й ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ст. 348 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі. Вважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, надмірну цинічність під час вчинення злочину, а також відсутність бажання відшкодувати шкоду потерпілим, тому призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, нівелює його відповідальність за вчинення особливо тяжкого злочину та являється несправедливим через його м`якість. Також судом при розв`язання цивільного позову не враховано, що внаслідок смерті потерпілого його родина зазнала непоправної втрати. Обвинувачений не намагався попросити вибачення у сім`ї загиблого ОСОБА_19 , навіть не усвідомлюючи, що залишив двох малолітніх дітей без батька. Стверджує, що протягом судового розгляду обвинувачений не вибачився перед

-4-

потерпілими, зухвало ставився до них, цивільні позови заявлені потерпілими не визнав. Зазначає, що моральна шкода полягає у сильних душевних стражданнях у зв`язку зі смертю потерпілого, у потерпілих з`явилося відчуття страху та недовіри до оточуючих. Постійно проявляються почуття емоційної напруги, тривожності та невпевненості. Вважає, що за завдані обвинуваченим страждання, розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 500000 грн, про що обґрунтовано викладено в цивільному позові потерпілих.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду від 30.03.2023 щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження призначити до нового розгляду в суді першої інстанції. Вважає вирок суду незаконним, таким, що ухвалений з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість. В ході судового розгляду не було розглянуто ряду його клопотань. Залишено поза увагою факт застосування щодо ОСОБА_6 недозволених методів під час затримання та проведення досудового розслідування. Судом обвинуваченому не роз`яснено його права на розгляд справи судом присяжних. Під час розгляду, обвинуваченого позбавлено останнього слова. Звукозапис судових засідань від березня 2022 року частково не прослуховується. У вироку недостовірно викладено фактичні обставини, не враховано, що конфлікт спровокували прикордонники, безпосередньо ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , які відкрили по ньому прицільний вогонь із вогнепальної зброї на ураження. У вироку суду неточно відображено показання свідка ОСОБА_17 , при цьому здобутим доказам надано неправильну оцінку, не досліджено речових доказів, зокрема транспортного засобу, який має прямий причинний зв`язок із настанням смерті ОСОБА_19 . Вважає безпідставною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ст. 348 КК України, оскільки умислу та посягання на життя прикордонника ОСОБА_19 чи перешкоджанню несенні його служби чи непокорі під час виявлення ним будь-яких правопорушень, в обвинуваченого не було. Також безпідставними вважає твердження суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_6 мотиву для вчинення інкримінованого йому злочину передбаченого ст. 348 КК України. Окрім іншого, при призначенні обвинуваченому йому покарання суд, порушуючи вимоги ст. 65 КК України, належним чином не врахував його особи та позитивних характеризуючих даних, не врахував пом`якшуючих покарання обставин, зокрема, його явку з повинною та щире каяття, яке полягало у порушенні правил користування транспортним засобом, допомоги досудового розслідування, вчинення злочину вперше, вираження жалю і скорботи потерпілим з приводу смерті їх годувальника, чоловіка, батька, сина, брата, Суд не взяв до уваги, що обвинувуачений приймає участь у вихованні двох дітей, має на утриманні матір похилого віку. Крім того, суд порушив принцип безпосередності дослідження доказів. Зазначає про порушення судом таємниці нарадчої кімнати при винесенні судового рішення. Висновки зроблені судом першої інстанції у вироку, містять у собі суттєві протиріччя та не містять у собі доказів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ст. 348 КК України, суб`єктивної сторони складу злочину. Суд першої інстанції був упередженим. Під час судового розгляду відхилено клопотання сторони захисту про призначення повторних судових експертиз, допиту свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , не досліджено у суді речовий доказ - автомобіль марки «Ауді» 6 румунської реєстрації «НОМЕР_6» та відмовлено захисту та обвинуваченому у його дослідженні судом, в тому числі і на предмет пошкодження лобового скла вогнепальною зброєю працівниками прикордонної служби та приховування ними слідів злочину використовуючи при цьому своє службове становище, неправильно кваліфіковано кримінальне правопорушення.

-5-

У запереченні на апеляційну скаргу захисника, прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону вказує на її безпідставність й необґрунтованість з огляду на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене без будь-яких порушень норм процесуального законодавства. Покарання ОСОБА_6 призначено відповідно до санкції ст. 348 КК України, відповідає ступеню суспільної небезпеки, вчиненого ним злочину та не порушує принципу справедливості та принципу індивідуалізації кримінальної відповідальності і покарання. Всі аргументи сторони захисту ґрунтуються на викривлених фактах і являють особою не більш ніж припущення та особисті фантазії. Заяву про явку з повинною ОСОБА_6 написав вже після його затримання. Більш того, явка з повинною не повинна розцінюватись як пом`якшуюча покарання обставина, яка не становить форму щирого каяття. Крім того, ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування жодним чином не сприяв розкриттю кримінального провадження, інших обставин, що пом`якшують покарання не встановлено. При цьому жодних відомостей про наявність у ОСОБА_6 на утриманні двох дітей та матері похилого віку стороною захисту не надано. Що стосується доводів про призначення повторної судової балістичної експертизи, з огляду на те, що при проведенні балістичної експертизи судовому експерту не ставилось питання про спричинення пошкоджень лобового скла та їх локалізації, то згідно доказів, зібраних під час досудового розслідування та досліджених судом, пошкодження лобового скла на належному ОСОБА_6 автомобілі, не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку з протиправними діями ОСОБА_6 по відношенню до потерпілого ОСОБА_19 , постріли здійснювались із зброї пристосованої для відстрілу метальних снарядів несмертельної дії та здійснювались вже після фактичного наїзду ОСОБА_6 на потерпілого. При цьому ОСОБА_6 в ході події не отримав жодних тілесних ушкоджень, його життю та здоров`ю нічого не загрожувало. Пошкодження на лобовому склі не є наскрізним, представники державної прикордонної служби на час вказаної події не комплектувались зброєю летальної дії, що додатково підтверджується відповідною сторінкою з журналу видачі зброї ВІПС «Ділове», що виключає можливість пострілу в ОСОБА_6 з боєприпасів летальної дії представниками прикордонної служби. Разом з тим, відсутність у висновку балістичної експертизи відповіді на питання чи відстріляні 8 гільз із наданої на дослідження зброї, не робить з пістолетів марки «ФОРТ-12Р» калібру 9 мм Р. О., якими користувались ОСОБА_17 та ОСОБА_20 бойову зброю, а гільз маркуванням 9 мм Р. А. - патронами летальної дії. Твердження сторони захисту про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є надуманими та такими, що не узгоджуються з доказами, які досліджувались в судовому засіданні. Встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи за кермом автомобіля, який знаходився поза межами проїзної частини дороги та розпочинаючи рух в напрямку огороджувального паркану, де за кілька метрів від транспортного засобу знаходився потерпілий ОСОБА_19 , з метою визволення затриманого ОСОБА_16 , передбачав завдання шкоди здоров`я та життю працівника правоохоронного органу, який був одягнутий у форменний одяг та виконував покладені на нього обов`язки з виявлення та припинення протиправної діяльності на державному кордоні України та свідомо допускав та бажав їх настання, відтак діяння ОСОБА_6 за ст. 348 КК України кваліфіковано вірно. Разом з тим, допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_6 декілька разів змінював свої покази, плутаючись у показаннях щодо дій представників державної прикордонної служби та щодо його особистих дій. Разом з тим, показання ОСОБА_6 не суперечать показанням свідків щодо послідовності та порядку його руху, а також розташування його автомобіля в момент наїзду, а також те, що на запитання суду, останній чітко відповів, що він бачив, що перед ним знаходяться представники державної прикордонної служби, а відтак, усвідомлював, що посягає на

-6-

життя працівника правоохоронного органу, а саме у зв`язку з виконанням ОСОБА_19 своїх службових обов`язків. Просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Апеляційні скарги розглядаються у відсутності потерпілих, неявка яких з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає їх розгляду. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційних скарг і від них не надходили заяви про відкладення розгляду апеляційних скарг на інший день, а їх представник - адвокат ОСОБА_8 не заявляв клопотання про бажання потерпілих брати участь у розгляді апеляційних скарг. При цьому, представник потерпілих - адвоката ОСОБА_8 та інші учасники апеляційного розгляду не заперечили проти розгляду апеляційних скарг у відсутності потерпілих.

Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечивши проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілих, пояснення представника потерпілих-адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, подану ним в інтересах потерпілих та заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, промову прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, а апеляційні скарги без задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника та представника потерпілих, не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

-7-

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно, об`єктивно дослідив, правильно оцінив та призначив справедливий вид та міру покарання.

Вина ОСОБА_6 у вбивстві працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків підтверджується низкою доказів, наявних в матеріалах кримінального провадження, які обґрунтовано враховано судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні вбивства працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків не визнавав та показав, що близько 22-23 години на своєму автомобілі марки «Ауді» їхав у напрямку м. Рахів. Побачив, що на узбіччі дороги, близько трьох метрів від кордону, двоє прикордонників б`ють невідому йому особу. На той час він ще не бачив, що то був ОСОБА_16 . Зупинивши транспортний засіб, відкрив двері та сказав прикордонникам щоб відпустили хлопця. Тоді, один із прикордонників сказав іншому, щоб той стріляв на ураження. Відразу, коли відкрив двері автомобіля та захотів вийти з нього, працівники прикордонної служби почали стріляти на ураження, було більше п`яти пострілів у його сторону. Від даних пострілів, залишилися пошкодження на лобовому склі автомобіля. На момент, коли лунали постріли, він перебував у автомобілі, пригнувшись натиснув на педаль газу та на ручку коробки передач. Після, припинення пострілів, він вискочив із транспортного засобу та побіг у сторону дороги. Двигун транспортного засобу залишився увімкненим. Як під колесами його автомобіля опинився потерпілий та як саме відбувся наїзд, він не знає. Стверджує, що тільки один із прикордонників був одягнений у формений одяг, а також те, що з ОСОБА_16 , який був затриманий працівниками прикордонної служби, особисто не знайомий та грошові кошти, які були вилучені у останнього, йому не належать. Транспортний засіб був розміщений паралельно до дороги, на узбіччі.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_6 своєї вини, його вина підтверджується показаннями потерпілих, свідків та письмовими доказами наведеними у вироку.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 встановлено, що 16.11.2018 потерпілий ОСОБА_19 ніс службу в с. Ділове Рахівського району Закарпатської області. Вночі, до неї зателефонувала її мама та повідомила, що на потерпілого було здійснено наїзд автомобілем під час виконання ним службових обов`язків, а саме при затриманні контрабандистів. Під час перебування у лікарні потерпілий не приходив до свідомості. Потерпілому можна було б допомоги, якби ОСОБА_6 не залишив місце події та допоміг дістати ОСОБА_19 з-під автомобіля.

Потерпіла ОСОБА_9 ствердила, що вночі 16.11.2018 до неї зателефонували з прикордонного загону і повідомили, що з потерпілим ОСОБА_19 щось трапилася, але, що саме не повідомили. Після чого, поїхала у лікарню, де довідалася, що ОСОБА_19 перебуває у стані коми та до свідомості так і не прийшов.

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 встановлено, що в ніч на 16.11.2018, десь близько другої години, до нього зателефонував його брат та повідомив, що при виконанні службових обов`язків, під час затримання контрабандистів, було здійснено наїзд автомобілем на потерпілого ОСОБА_19 . Дорогою до м. Рахів дізнався, що ОСОБА_19 помер у лікарні.

Потерпіла ОСОБА_10 ствердила, що у ніч з 15.11.2018 на 16.11.2018, десь близько другої години ночі, до них зателефонував брат її чоловіка та повідомив, що з потерпілим ОСОБА_19 щось трапилося, а також те, що останній перебуває у лікарні, куди вони одразу виїхали.

-8-

Показаннями свідка ОСОБА_22 встановлено, що 15.11.2018 близько 18 год надійшла інформація, що має відбуватися протиправна діяльність. Він очолив групу по протидії протиправної діяльності, до складу якої входили ОСОБА_20 та ОСОБА_17 . Близько 19 год дав вказівку ОСОБА_17 організувати приховане спостереження на напрямку 319 прикордонного знаку. Близько 22 год надійшла інформація від керівника про те, що розпочалася протиправна діяльність на напрямку 318-319 прикордонних знаків. Після чого, спільно з ОСОБА_20 виїхали на вказану ділянку. Ближче до 319 знаку зупинилися і він надав вказівку ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , обстежувати загороджувальний паркан від 319 у напрямку 318 прикордонного знаку, а сам на автомобілі вирушив у напрямку 318 прикордонного знаку. Біля кафе «Марічка», побачивши двох осіб, розвернув автомобіль та зупинився між 318 і 319 прикордонними знаками. Підійшовши до цих осіб з`ясував, що вони є місцевими жителями та очікують на автобус. Один з них весь час розмовляв по телефону та повідомляв про обставини, які відбуваються навколо. В цей час за загороджувальним парканом почув хруст гілок та сплеск води і почав рухатися у напрямку загороджувального паркану. Пройшовши його продовжив рух у напрямку 318 прикордонного знаку. Через деякий час, до нього зателефонував ОСОБА_17 та повідомив що відбувається затримання. Потім почув крики «стій» та постріл. Після чого він вийшов із-за загороджувального паркану на ділянці між автобусною зупинкою та кафе «У Марічки». Під час руху чув ряд пострілів, точну кількість не пам`ятає. Біля кафе « У Марічки » побачив автомобіль із увімкненими фарами. Підбігши до вказаного автомобіля, побачив, що його колеги затримали одну особу, а під автомобілем перебуває військовослужбовець ОСОБА_19 . В той час ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , утримували затриману особу біля загороджувального паркану. Вони почали вживати заходів, щоб звільнити з-під автомобіля ОСОБА_19 . За допомогою двох домкратів підняли транспортний засіб та визволили ОСОБА_19 , який в той час ще дихав. Транспортний засіб був передньою частиною повернутий до загороджувального паркану, а задньою частиною до проїзної частини. В той час, затриманий ОСОБА_16 знаходився біля загороджувального паркана та утримувався ОСОБА_20 . В ході затримання у ОСОБА_16 було вилучено грошові кошти. Того дня, під час несення служби він був одягнений у цивільний одяг, а ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , були одягнуті у військову форму із розпізнавальними знаками та озброєні спеціальними пристроями для відстрілу гумових куль Форт12. Освітлення на вулиці було достатнім, для того, щоб розгледіти осіб у військовій формі, крім того, біля кафе «У Марічки» світив ліхтар. Автомобіль на місці події був із увімкненим двигуном та фарами, та на лобовому склі було пошкодження від кулі. Хто керував транспортним засобом, він не бачив, проте йому відомо, що транспортний засіб, належить ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_23 показав, що 15.11.2018 обіймав посаду тимчасово виконуючого обов`язків начальника відділу інспекторів прикордонної служби Ділове та того дня до них надійшла інформація від румунських прикордонників про затримання ними контрабандистів між 318-319 прикордонними знаками. Він разом із ОСОБА_24 та ОСОБА_19 , вибули на вказану ділянку. Приїхавши, зупинилися біля автобусної зупинки. Вийшовши з автомобіля, пішли шукати місце правопорушення, він разом із ОСОБА_24 пішли наліво, а ОСОБА_19 - направо. Через кілька хвилин почув постріл та повернувся до автомобіля, в той час ОСОБА_24 уже перебував у автомобілі. Побачив, як ОСОБА_20 побіг у бік пострілу. Прибувши на місце події, побачив, автомобіль із увімкненим світлом фар. Крім того, поблизу паркану перебував його колега, який здійснював заходи щодо затримання правопорушника. Вийшовши із свого автомобіля, побачив, що на транспортному засобі із увімкненими фарами, пошкоджене лобове скло, а підійшовши ближче, побачив що під

-9-

автомобілем знаходиться ОСОБА_19 . Після чого, почали вживати заходи, щодо звільнення ОСОБА_19 з-під автомобіля. У подальшому, за допомогою двох домкратів підняли автомобіль та звільнили ОСОБА_19 . Подія відбувалася навпроти кафе «У Марічки». Всі військовослужбовці були у військовій формі. Затриманий ОСОБА_16 був біля загороджувального паркану та утримувався ОСОБА_17 . Він був укомплектований спеціальними засобами, без зброї, а саме гумовим кийком та кайданками. На місці було достатньо світла, щоб розпізнати військовий одяг. Не пригадує щоб бачив на місці події ОСОБА_6 , проте йому відомо, що вказаним транспортним засобом керував ОСОБА_6 .

Показаннями свідка ОСОБА_20 стверджується, що 15.11.2018 разом із майором ОСОБА_22 та старшим прапорщиком ОСОБА_17 , перебували на ділянці відповідальності у с. Ділове Рахівського району Закарпатської області, де здійснювали перевірку, оскільки на той час була інформація щодо незаконного переміщення контрабандистів із території України у напрямку Румунії. Близько 21 год 45 хв разом із майором ОСОБА_22 , прибули на напрямок 319 прикордонного знаку. На цьому напрямку зустрів старшого прапорщика ОСОБА_17 , де в подальшому разом з ним здійснювали перевірку лінії державного кордону. Майор ОСОБА_22 в той час на своєму власному автомобілі вибув у напрямку 319 прикордонного знаку. В ході перевірки огороджувального паркану, близько 22 год 25 хв, на автомобільній дорозі із сполученням Великий Бичків - Рахів, у районі 319 прикордонного знаку зупинився автомобіль марки «Ауді», державний номерний знак румунської реєстрації, під керуванням ОСОБА_6 . У свою чергу, вони разом із ОСОБА_17 , підійшли до даного транспортного засобу, де побачив ОСОБА_6 , інших сторонніх осіб не було. Після короткої розмови з ОСОБА_6 , вони продовжили обхід, а ОСОБА_6 сів до свого автомобіля і поїхав у напрямку с. Ділове. В той час під`їхав службовий автомобіль з офіцерами, серед яких був ОСОБА_19 . Після зупинки автомобіля, майор ОСОБА_19 , не зупиняючись, продовжив рух та почав оглядати загороджений паркан, а він залишився на місці разом із капітаном ОСОБА_23 та полковником ОСОБА_24 . Після короткої розмови, далі продовжив рух з с. Ділове у напрямку с. Великий Бичків, 318 прикордонного знаку. ОСОБА_17 та ОСОБА_19 були від нього на відстані близько 120-130 метрів. По напрямку 318 прикордонного знаку була автобусна зупинка, біля якої зупинився, і почав її оглядати. В той момент, почув постріл у напрямку 318 прикордонного знаку, зробив декілька кроків у сторону та вийшов на центральну дорогу, в той час, автомобіль марки «Ауді» поїхав у напрямку 318 прикордонного знаку. Рухаючись у сторону автомобіля прискореною ходою, побачив, що автомобіль марки «Ауді», стояв на узбіччі із увімкненими двигуном та фарами, та направлений у напрямку с. Ділове. Він зробив попереджувальний постріл вгору. Підійшовши до транспортного засобу, побачив, що зі сторони водія, двері автомобіля відкрилися і водій почав втікати. У напрямку водія, зробив три постріли та побачив, що майор ОСОБА_19 знаходиться під передньою частиною автомобіля. Від правого переднього колеса автомобіля до загороджувального паркану була відстань близько 1 метру. З-під переднього колеса автомобіля було видно голову ОСОБА_19 , а інша частина тіла знаходилась під автомобілем. В той час, ОСОБА_17 тримав затриманого ОСОБА_16 . Вони дочекалися групу реагування, приїхав майор ОСОБА_22 , який дістав домкрат і вони почали піднімати за допомогою домкрату транспортний засіб, для того, щоб звільнити з-під автомобіля ОСОБА_19 . Після того, як звільнили ОСОБА_19 з-під автомобіля, останній перебував при свідомості, у шокову стані. Автомобіль з домкрату не падав та був із увімкненим двигуном. Крім нього, на місці події був старший прапорщик ОСОБА_17 та затриманий ОСОБА_16 , після чого під`їхали на транспортному засобі марки «Дастер» капітан ОСОБА_23

-10-

та майор ОСОБА_24 , а вже згодом під`їхав майор ОСОБА_22 . Всі військовослужбовці, які були на місці події, були у військовій формі, та були укомплектовані зброєю із гумовими кулями, а ОСОБА_19 зброї не мав. На лобовому склі автомобіля були пошкодження від кулі, зі сторони водія.

Свідок ОСОБА_17 ствердив, що 15.11.2018 отримав вказівку від керівництва про необхідність виявлення протиправної діяльності по переміщенню тютюнових виробів, та прибув в район 319 прикордонного знаку. Прибувши на місце помітив, що за парканом переміщається особа у гідрокостюмі та почав вчиняти дії для її затримання. Після затримання особи до нього підбіг ОСОБА_19 та допоміг підняти затриманого із землі. В цей момент, під`їхав на своєму автомобілі ОСОБА_6 та, вийшовши із автомобіля, підійшов до них і сказав, що затриманий несе йому гроші й наказав відпустити затриманого. У свою чергу, відійшов на безпечне місце та здійснив попереджувальний постріл з пістолету Форт 12 вгору. Після чого, ОСОБА_6 сів у автомобіль, здавши назад, вивернув кермо у ліву сторону та направився на нього, що змусило його відійти в бік. В подальшому ОСОБА_6 зробив другий маневр - вивернувши кермо, здійснив наїзд на ОСОБА_19 . Вже після наїзду на ОСОБА_19 , зробив декілька пострілів. Перший постріл вгору, другий постріл по лобовому склі автомобіля, третій постріл в сторону ОСОБА_16 та ще два постріли в сторону осіб, які були в тилу та намагалися підійти. Після чого, до них підбіг ОСОБА_20 та почав допомагати звільняти ОСОБА_19 з-під автомобіля. Після наїзду на ОСОБА_19 , голова останнього знаходилася за переднім правим колесом, а тулуб під передньою частиною автомобіля. Автомобіль весь час був із увімкненим двигуном, і стояв на передачі - руху вперед. Намагаючись звільнити ОСОБА_19 , оббіг автомобіль, переключив передачу у нейтральне положення і намагався здати вперед, для того, щоб вирівняти автомобіль та вивільнити ноги ОСОБА_19 з-під автомобіля. ОСОБА_19 перебуваючи під автомобілем, подавав ознаки життя. Офіцери, які прибули на місце події також намагалися надати допомогу ОСОБА_19 та принесли домкрати, для того щоб підняти автомобіль. Після звільнення ОСОБА_19 з-під автомобіля, останній продовжував дихати та намагався говорити. Від фар автомобіля було достатньо світла, для того щоб мати змогу побачити осіб у військовій формі з відповідними розпізнавальними знаками. Після наїзду на ОСОБА_19 на транспортному засобі жодних явних ушкоджень не було. Після того, як ОСОБА_6 здійснив наїзд на ОСОБА_19 , він здійснив постріл у лобове скло автомобіля, а ОСОБА_6 відкрив двері автомобіля, що далі відбувалося він не бачив так, як перевів погляд на ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_24 ствердив, що 15.11.2018 після 22 год разом із ОСОБА_23 та ОСОБА_19 , несли службу у прикордонному наряді «Прикордонний патруль» в напрямку 319 прикордонного знаку. При виїзді із підрозділу, ОСОБА_23 отримав інформацію від румунських прикордонників про можливу протиправну діяльність на даному напрямку. Прибувши на місце, вирушив у напрямок 319 прикордонного знаку перевіряти огороджувальний паркан, а ОСОБА_19 - у напрямку 318 прикордонного знаку. Перевіривши ділянку, повернувся до автомобіля, до якого також повернувся і ОСОБА_23 . Після чого, вони вирушили у напрямку 318 прикордонного знаку. Прибувши до 318 прикордонного знаку, що розташований поблизу кафе «У Марічки», побачили на узбіччі автомобіль марки «Ауді» чорного кольору, який стояв біля огороджувального паркану. Підійшовши до автомобіля, отримали інформацію від ОСОБА_17 , що даний автомобіль здійснив наїзд на прикордонника. Перебуваючи біля автомобіля побачив, що під автомобілем знаходиться військовослужбовець. Автомобіль стояв на узбіччі, десь за 1 метр до огороджувального паркану. Потерпілий знаходився без свідомості, під передньою частиною автомобіля. Двигун автомобіля

-11-

працював, фари були увімкнені. За допомогою домкратів вони дістали потерпілого з-під автомобіля. Військовослужбовці були одягнені у військову форму із розпізнавальними знаками. Освітлення було на місці події достатньо, щоб побачити військову форму та розпізнавальні знаки. Також, на місці події, через дорогу світив ліхтар. Він був укомплектований пістолетом Форт 12. Чим були укомплектовані інші його колеги не пам`ятає. Затриманий правопорушник, був поруч із передньою частиною автомобіля, утримувався ОСОБА_20 .

Показаннями свідка ОСОБА_25 встановлено, що 15.11.2018 разом із ОСОБА_26 заступили на чергування, патрулюючи в с. Ділове, близько 23 год отримали від чергового повідомлення про здійснення наїзду на прикордонника. Під`їхавши на місце події, побачили автомобіль марки «Ауді», румунської реєстрації, за кермом, якого ніхто не перебував. Збоку, по правій стороні від автомобіля лежала особа у формі прикордонника та невідома особа у кайданках. Військовослужбовець, який лежав на землі, йому не знайомий. Транспортний засіб був на відстані десь градусів 60 від паркану, передня частина була повернута до паркану, а задня частина повернута до дороги. Транспортний засіб марки «Ауді» був із увімкненим двигуном та фарами, крім того мав пошкодження лобового скла від пострілів з травматичної зброї. Військовослужбовці, які були на місці події, були одягнені у військову форму. Якими засобами були укомплектовані працівники прикордонної служби, не пам`ятає. Особисто він був укомплектовані бойовою зброєю, однак він її не застосовував. ОСОБА_6 на місці події присутній не був. Однак, прикордонники повідомили, що бачили рух неподалік та попросили, щоб вони допомогли у пошуках ОСОБА_6 . Взявши ліхтар, вони пішли шукати, проте нікого не знайшли.

Свідок ОСОБА_26 ствердив, що 15.11.2018 вранці, заступив на чергування з ОСОБА_25 . Близько 22 години під час патрулювання в с. Ділове, побачили проблискові маячки працівників прикордонної служби та вирішили під`їхати до них. Під`їхавши ближче, разом із колегою вийшли з автомобіля та направилися у сторону працівників прикордонної служби, де побачили автомобіль темно-синього кольору, марки «Ауді», який знаходився на узбіччі, з правої сторони від автомобіля, на узбіччі лежав працівник прикордонної служби і голосно стогнав. Також, на недалекій відстані від потерпілого, знаходилася невідома йому особа, у водолазному костюмі та кайданках. Автомобіль знаходився на узбіччі поблизу паркану та був з увімкнутим двигуном та фарами. Також на місці події були присутні п`ятеро працівників прикордонної служби, і вже пізніше почали збиратися невідомі йому особи. Працівники прикордонної служби були одягнені у формений одяг. На той час, коли приїхала карета швидкої медичної допомоги, був присутній на місці події. Потерпілий лежав на землі на правій стороні на відстані близько 1,5-2 метрів від паркану. Проте, що автомобілем керував ОСОБА_6 , йому стало відомо від працівників прикордонної служби. Під час прибуття на місце події, ними зброя не застосовувалася. Працівниками прикордонної служби застосовувалася травматична зброя, оскільки видно було пошкодження на автомобілі від куль. Інших пошкоджень на автомобілі не було.

Крім показань потерпілих та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується також сукупністю зібраних по кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а саме:

- повідомленням № 113 за № 182/11920 від 15.11.2018 про виявлення кримінального правопорушення, яким стверджено, що 15.11.2018 о 22 год 35 хв у ході пошукових заходів в АДРЕСА_3 , транспортним засобом румунської реєстрації «Ауді», було здійснено наїзд на начальника відділу прикордонної служби « Ділове » майора ОСОБА_19 . З метою зупинки та затримання транспортного засобу, здійснено п`ять пострілів з пристрою для відстрілу

-12-

гумових куль «Форт-17Р». Транспортний засіб марки «Ауді» румунської реєстрації р/н « НОМЕР_6 » затримано. Водій з місця дорожньо-транспортної пригоди зник в н.п. Ділове. Майора ОСОБА_19 каретою швидкої доставлено до Рахівської ЦРЛ;

- повідомленням № 5/3-2008 від 16.11.2018 про виявлення кримінального правопорушення, яким встановлено, що 15.11.2018 о 22 год 40 хв в с. Ділове в районі прикордонного знаку № 319 (50 м від державного кордону) транспортним засобом румунської реєстрації «Ауді» н/з « НОМЕР_6 » під керування ОСОБА_6 здійснено наїзд на начальника відділу прикордонної служби « Ділове » майора ОСОБА_19 , який вживав заходів для зупинки транспортного засобу. В подальшому, транспортний засіб було затримано, проте водій з місця події втік в с. Ділове Рахівського району;

- явкою з повинною від 17.11.2018, відповідно до якої ОСОБА_6 підтвердив, що 15.11.2018 близько 22 год 30 хв, знаходячись в с. Ділове, урочище Хмелево, у стані сильного душевного хвилювання, викликаного безпричинним застосування до нього вогнепальної зброї з боку працівників прикордонної служби, здійснив випадково наїзд на невідомого йому працівника прикордонної служби;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.11.2018 зі схемою до нього, яким встановлено місце вчинення кримінального правопорушення, а саме: с. Ділове, вул. Сонячна, 18, навпроти магазину «У Марічки», а/д Мукачево-Рогатин-Львів, під час якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Ауді allroad» д.н.з. « НОМЕР_1 » румунської реєстрації, передній номерний знак, телефон «Нокія» рожевого кольору;

- протоколом огляду місця події від 16.11.2014 з ілюстративною таблицею до нього, яким встановлено, що об`єктом огляду є автомобіль марки «Аudi allroad», номерний знак румунської реєстрації « НОМЕР_1 », на лобовому склі якого наявне пошкодження у вигляді тріщин у правому нижньому куті, на дверях водія вм`ятина посередині дверей, а також пошкоджено захист під двигуном. На лівому краю лобового скла виявлено пошкодження, а саме розташоване від лівої стійки 24 см від краю скла 41 см круглої форми діаметром 1 см. З правої сторони лобового скла виявлено пошкодження на відстані 31 см від правої стійки та 29,5 см від нижнього краю скла, та пошкодження круглої форми, загальний радіус пошкодження висота 16 см, ширина 20 см. На лівій передній дверці виявлено вм`ятину круглої форми. На кріпленні лівого дзеркала, а саме на пластмасі виявлено отвір радіусом 12 мм неправильної форми 12х18 мм, який знаходиться на відстані від верхнього краю 9 см, від лівого краю 3,5 см. Також, з оглянутого автомобіля вилучено: закордонний паспорт ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , реєстраційний талон на транспортний засіб, картку пам`яті об`ємом 4 GB чорного кольору, грошові кошти 4 купюри номіналом 10 лей, 1 купюра номіналом 2 грн, записну книжку чорного кольору, мобільний телефон чорного кольору, різного роду документи, коврик з-під сидіння водія, запаховий слід та змиви з різних частин автомобіля;

- протоколом додаткового огляду місця події від 16.11.2018 зі схемою та ілюстративною таблицею до нього, встановлено, що на місці події в с. Ділове Рахівського району Закарпатської області, на узбіччі по вул. Сонячній, 18, поблизу магазину «У Марічки» було виявлено та вилучено сім предметів схожих на гільзи з яких п`ять гільз під маркуванням «ФОРТ 9 mm P.A», одна гільза під маркуванням «SOBR 9 mm P.A» та одна гільза - «ПС9 9 mm P.A»;

- протоколом додаткового огляду місця події від 21.11.2018 з ілюстративною таблицею до нього, яким встановлено, що магазин-кафе « У Марічки » розташований за адресою с. Ділове, вул. Сонячна, 18 та являє собою одноповерхову будівлю, на фронтальній мансардній стіні якої знаходиться відеокамера, об`єктив якої спрямований на проїзну частину вулиці. Ширина проїзної частини вулиці і ділянки, що оглядається становить 7 м, ширина лівого узбіччя у напрямку руху до м. Рахів, а саме відстань від

-13-

обох передніх кутів будівлі магазину кафе « У Марічки » до лівого краю дорожнього полотна становить 85 см. Праве узбіччя у напрямку руху до м. Рахів завершується стрімким спуском до р. Тиса, порослими деревами, край узбіччя по всій довжині ділянки огороджений металевою огорожею «єгозою» висотою 185 см. Дана огорожа рухома, можливе її підняття та незначне пересування, однак в ділянці огляду пошкоджень чи розриву огорожі не має. В ході огляду місця події також виявлено та вилучено один предмет схожий на гільзу із металу жовтого кольору з маркуванням «ПС 9mm РА» та дві шапки із синтетичних матеріалів чорного кольору, із нашаруванням бруду на поверхні;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.11.2018 з фотознімками до нього, яким стверджено, що ОСОБА_17 упізнав на фото № 4 особу ОСОБА_6 , який керував автомобілем марки «Ауді» в момент вчинення злочину відносно майора ОСОБА_19 ;

- висновком судово-медичної експертизи № 146 від 18.12.2018 встановлено, що смерть ОСОБА_19 настала внаслідок поєднаної тупої травми грудної клітки та черева у вигляді множинних переломів ребер, розривів печінки, селезінки, підшлункової залози, забою лівої нирки, заочеревної гематоми, що ускладнилося травматичним шоком, який і став безпосередньою причиною смерті. Дана причина смерті підтверджується даними судово-медичного дослідження: крововиливи в підшкірно-жирову клітковину грудної клітки та черева, переломи ребер з 2 по 8 з обох сторін по передньопідпаховим лініям, розрив печінки, селезінки (клінічно), підшлункової залози, забій лівої нирки, заочеревенна гематома, ознаки травматичного шоку у внутрішніх органах - шокова нирка та легені, крововиливи в слизові оболонки шлунку та кишківника, потоншення коркового шару наднирників, та даними додаткових судово-гістологічних методів дослідження (дефект - паренхіми печінки з фрагментацією тканини та множинними інфільтративними крововиливами; без запальної реакції. Розлиті масивні інфільтративні крововиливи в тканині легень без реактивних змін. В досліджуваних органах ознаки шоку в тканинні підшлункової залози вираженні аутолітичні зміни. Згідно медичної карти стаціонарного хворого, cмерть ОСОБА_19 настала ІНФОРМАЦІЯ_6 о 17 год 05 хв. Тілесні ушкодження у вигляді з підшкірно-жирову клітковину грудної клітки та черева, переломи ребер 2 по 8 з обох сторін по передньопідпаховим лініям, розрив печінки, селезінки (клінічно), підшлункової залози, забій лівої нирки, заочеревенна гематома виникли по механізму здавлення, під вагою між тупим твердим предметом, якими могли бути підлеглий грунт та автомобіль, а саме внаслідок удару частинами транспортного засобу марки «Аudi allroad» та подальшого наїзду вказаним автомобілем на нього та вкладаються в строк події, що мала місце 15.11.2018. Вищевказані тілесні пошкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті і відносно до живих осіб та згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995, п. 2.1.1, відносяться до тяжких тілесних пошкоджень. Вшиті рани на передній поверхні черевної порожнини та бокових поверхонь грудної клітки та черева є наслідком операції при наданні медичної допомоги;

- висновком судово-одорологічної експертизи № 357 від 04.01.2019 з ілюстрованою таблицею стверджено, що запахові сліди, вилучені з поверхні керма автомобіля марки «Ауді allroad» з номерним знаком румунської реєстрації « НОМЕР_1 » придатні для ідентифікації. Запахові сліди, надані на дослідження, відібрані з крові ОСОБА_6 , залишені та мають спільне джерело походження зі запаховими слідами вилученими з поверхні керма вказаного автомобіля;

- висновком судово-одорологічної експертизи № 374 від 25.01.2019 встановлено, що запахові сліди, вилучені з внутрішньої сторони чотирьох дверцят автомобіля марки «Ауді allroad» з номерним знаком румунської реєстрації « НОМЕР_1 », придатні для ідентифікації. На запахових слідах, наданих на дослідження, наявні запахові сліди залишені ОСОБА_6 ;

-14-

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/1151 від 26.02.2019 встановлено, що на наданих на дослідження чотирьох ватних тампонах зі змивами «1» - «4» (об`єкти № 1-4) та чотирьох марлевих серветках зі змивами (об`єкти № 5-8) виявлено поодинокі клітини з ядрами. Генетичні ознаки клітин на трьох ватних тампонах зі змивом «1» (об`єкт № 1), зі змивом «2» (об`єкт № 2), зі змивом «4» (об`єкт № 4) та зразка букального епітелію ОСОБА_6 (об`єкт № 9) встановлено та наведено в таблиці результатів дослідження. Генетичні ознаки клітин на марлевій серветці зі змивом «із переднього лівого сидіння автомобіля» (об`єкт № 5) та марлевій серветці зі змивом «із заднього лівого сидіння автомобіля» (об`єкт № 7) встановлено, проте вони є змішаними, походять від трьох або більше осіб та є придатними для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Також встановлено генетичні ознаки клітин на марлевій серветці зі змивом «із переднього правого сидіння автомобіля» (об`єкт № 6) і марлевій серветці зі змивом «із заднього правого сидіння автомобіля» (об`єкт № 8), проте вони є змішаними, походять від трьох або більше осіб та є непридатними для ідентифікації конкретної особи. Генетичні ознаки клітин на ватному тампоні зі змивом «3» (об`єкт № 3) не встановлені. Генетичні ознаки клітин на ватних тампонах зі змивом «1» (об`єкт № 1), зі змивом «2» (об`єкт № 2), зі змивом «4» (об`єкт № 4), збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 (об`єкт № 9). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак клітин на ватних тампонах зі змивом «1» (об`єкт № 1), зі змивом «2» (об`єкт № 2), зі змивом «4» (об`єкт № 4) та зразка букального епітелію ОСОБА_6 (об`єкт № 9), складає 1,5 х 10-25. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 6,67 септильйонів осіб. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) особи, що домінує у змішаних генетичних ознаках клітин з ядрами, виявлених на марлевій серветці зі змивом «із переднього лівого сидіння автомобіля» (об`єкт № 5) та марлевій серветці зі змивом «із заднього лівого сидіння автомобіля» (об`єкт № 7), збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 ;

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 10/27 від 06.03.2019, стверджено, що у змивах з поверхонь підголівника з сидіння автомобіля (об`єкти № 1-4) виявлено поодинокі клітини з ядрами. Генетичні ознаки поодиноких клітин з ядрами у змивах з сторони «1» (об`єкт № 1) та бічних сторін (об`єкти № 3, 4) підголівника з сидіння автомобіля встановлено та наведено в таблиці результатів дослідження. Також встановлено генетичні ознаки поодиноких клітин з ядрами у змивах з сторони «2» підголівника з сидіння автомобіля (об`єкт № 2), які є змішаними, містять генетичні ознаки двох або більше осіб та можуть бути придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) особи, що домінує у змішаних генетичних ознаках клітин у змивах з сторони «2» підголівника з сидіння автомобіля (об`єкт № 2) не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію (слини) ОСОБА_6 (об`єкт № 5) та походять від невстановленої особи жіночої генетичної статі. Генетичні ознаки поодиноких клітин з ядрами у змивах з сторони «1» (об`єкт № 1) та бічних сторін (об`єкти № 3, 4) підголівника з сидіння автомобіля є змішаними, містять генетичні ознаки двох або більше осіб, серед яких присутні генетичні ознаки невстановленої особи жіночої генетичної статі, ДНК-профіль якої домінує у змішаних генетичних ознаках клітин у змивах з сторони «2» підголівника з сидіння автомобіля (об`єкт) та генетичні ознаки зразка букального епітелію (слини) ОСОБА_6 (об`єкт №5);

- висновком судово-балістичної експертизи № 1/448 від 11.03.2019, яким встановлено, що надані на дослідження пістолети є короткоствольною вогнепальною зброєю - гладкоствольними, самозарядними пістолетами марки «ФОРТ-12Р» калібру 9мм Р.А. з серійними номерами « НОМЕР_4 » та « НОМЕР_5 », які призначені для стрільби патронами

-15-

«несмертельної дії», спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами. Пістолети виготовлені промисловим способом. Зміни в конструкцію пістолетів не вносились. Надані на дослідження 8 гільз не відносяться до складових частин боєприпасів. Надані на експертизу предмети, є гільзами - складовими частинами пістолетних патронів калібру 9мм Р.А., споряджених метальними снарядами «несмертельної дії»;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 10/343 від 08.02.2019 встановлено, що на момент експертного огляду та на момент наїзду система рульового керування, робоча гальмівна система, системи освітлення та світлової сигналізації, а також ходова частина досліджуваного автомобіля марки «Audi A6 allroad quattro», р/н румунської реєстрації НОМЕР_6 , знаходились в працездатному стані та могли виконувати функції передбачені конструкцією;

- матеріалами розсекречених негласних слідчих (розшукових) встановлено, що оперативно-розшукові дії відносно ОСОБА_6 проводилися на підставі ухвал слідчого судді Закарпатського апеляційного суду від 19.10.2018 вих. № 00143 та інформаційними носіями, які були безпосередньо оглянуті судом у судовому засіданні, якими задокументовано факт здійснення протиправної діяльності ОСОБА_6 , пов`язаної з незаконним переміщенням через державний кордон України до Румунії поза митним контролем тютюнових виробів, а також з розмови між обвинуваченим ОСОБА_6 та номером телефону НОМЕР_7 встановлено, що ОСОБА_6 під час розмови тривалістю 00:18:53 від 15.11.2018 о 22 год 23 хв 38 сек, на запитання, чому він залишив автомобіль відповів, що не міг виїхати. Під час телефонної розмови ОСОБА_6 з номером телефону НОМЕР_8 , тривалістю 00:02:13 від 15.11.2018 о 22 год 52 хв 01 сек, ОСОБА_6 повідомив, що забрали автомобіль та 15 тисяч євро, а також вказав: «Я переїхав пограничника повністю, він під машиною». З телефонної розмови ОСОБА_6 з номером телефону НОМЕР_9 , тривалістю 00:01:09 від 15.11.2018 о 23 год 01 хв 28 сек, ОСОБА_6 повідомив, що він втік тому, що машиною переїхав прикордонника, а також те, що затримали хлопця з 15 тисячами;

- протоколом огляду документів від 13.12.2018, яким під час огляду протоколу за результатами проведення оперативно-розшукових заходів по зняттю інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме: протоколу вх. № 1921 від 27.11.2018, прим. № 1 на 45 арк, документу із додатком до нього - машинним носієм інформації CD-R ємністю 700 МВ, Інв. 5/11-3 до вх. № 119 від 18.11.2018 та протоколу вх № 1922 від 27.11.2018, прим. № 1 на 120 арк документу із додатком до нього - машинним носієм інформації CD-R ємністю 700 МВ, Інв. 5/11-3 до вх. № 119 від 18.11.2018, відповідно до якого з 46 по 120 арк зафіксовано, що 15.11.2018 о 23 год 54 хв, 16.11.2018 та 17.11.2018 ОСОБА_27 , здійснювались телефонні розмови з іншими особами, в яких наявні відомості про затримання декількох осіб, які працювали на останнього та незаконно переміщували тютюнові вироби через державний кордон України на територію Румунії, з метою незаконного збагачення. Також зафіксовані бесіди ОСОБА_27 з ОСОБА_28 та з іншими особами, з приводу подій, що мали місце, розмови на рахунок подальших дій цих осіб, корегування показів та відповідної поведінки, а також необхідності залучення адвокатів по обом фактам протиправної діяльності;

- протоколом огляду предметів від 18.02.2019 (диску та відеозапису) та диском для лазерних систем зчитування формату DVD-R марки «Verbatim», якими зафіксовано обставини події злочину, а саме: рух транспортних засобів та осіб у період з 21 год 57 хв по 23 год 15.11.2018;

- протоколом огляду предметів з ілюстративною таблицею від 19.11.2018 та інформаційним носієм DVD+R 4,7 GB, якими встановлено наявність відеозапису з Інтернет-мережі «MUKACHEVO.NET» під назвою «Румуни опублікували відео затримання контрабандистів, спільник яких задавив прикордонника (ВІДЕО)»;

-16-

- листом Закарпатської митниці ДФС від 26.04.2019 за № 33/23/07-7018, яким встановлені відомості щодо перетину ОСОБА_6 митного кордону України транспортним засобом НОМЕР_1, у період з 01.01.2018 по 01.12.2018;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 34 від 11.04.2019 встановлено, що ОСОБА_6 , у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння психічним захворюванням не страждав і не страждає ними в теперішній час. Інкриміноване йому діяння скоїв у стані коли міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тимчасовий розлад психічної діяльності у ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, виключається повністю. Ознак хронічного алкоголізму, наркоманії не виявляє. Питання осудності відноситься до компетенції суду. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

- витягом з наказу про призначення на посаду ОСОБА_19 від 06.11.2018 за № 480-ОС, яким стверджено, що майора ОСОБА_19 було призначено начальником відділу прикордонної служби « Ділове » І категорії (тип Б), звільнивши з посади начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_7 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_8 » І категорії (тип Б) НОМЕР_10 прикордонного загону (І категорії), згідно підпункту 4 пункту 93 Положення (на вищу посаду - у порядку просування по службі);

- довідкою № 30/531 від 07.12.2018, якою встановлено, що ОСОБА_19 дійсно проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

- актом № 16-18 розслідування нещасного випадку, що стався близько 22 год 35 хв 15.11.2018 в ІНФОРМАЦІЯ_10 прикордонної служби « Ділове » від 23.11.2018 встановлено, що нещасний випадок із смертельним наслідком начальника відділу прикордонної служби « Ділове » І категорії (тип Б) 27 Прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України майора ОСОБА_19 трапився під час несення служби в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» і у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника) та вважається таким, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Судовий розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося в суді першої інстанції, оскільки це суперечить основним засадам кримінального провадження.

Повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

-17

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 наводить власну оцінку фактичних обставин кримінального провадження на користь невинуватості ОСОБА_6 , а також вказує на невірну оцінку показанням ряду свідків, однак не вказує про необхідність повторного дослідження апеляційним судом доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. 22, 26, 404 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків судом першої інстанції були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції не створювалось.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що після допиту обвинуваченого, потерпілих, всіх свідків, заявлених у кримінальному провадженні та дослідження всіх письмових доказів, обвинуваченим та його захисником не заявлялось жодних клопотань щодо додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_7 про ненадання судом належної оцінки показанням свідків, спростовуються змістом судового рішення, у якому детально описано, які саме обставини підтверджують свідки. Більше того, суд першої інстанції встановив, що показання всіх допитаних свідків узгоджуються із сукупністю інших письмових доказів і не суперечать їм, з чим погоджується і колегія суддів. До того ж свідків було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України, оскільки стороною захисту не вказується, у чому саме полягає неповнота або порушення дослідження доказів під час судового розгляду в суді першої інстанції. При цьому незгода з оцінкою доказів, яку здійснив суд першої інстанції, не є підставою для повторного їх дослідження.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для кримінального провадження, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч.

Оцінивши їх відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку проте, що у діях ОСОБА_6 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, а саме, у вбивстві працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а тому доводи сторони захисту, викладені у поданій апеляційній скарзі щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів уважає необґрунтованими і такі відхиляє.

Твердження сторони захисту про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та наведеними вище письмовими доказами.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_6 у зазначеному кримінальному правопорушенні, а тому судом показання вказаних свідків обгрунтовано визнано правдивими та такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

-18-

До того ж підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а під час апеляційного розгляду обвинуваченим та його захисником не наведено доводів, які б давали колегії суддів підстави вважати, що вказані свідки давали показання у суді першої інстанції з метою обмови обвинуваченого ОСОБА_6 .

На переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у кримінальному провадженні, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, колегія суддів уважає, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по кримінальному провадженні доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Діяння ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст. 348 КК України, як вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи апеляційної скарги сторони захисту про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються.

Що стосується доводів захисника-адвоката ОСОБА_7 про відсутність в діях ОСОБА_6 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, то колегія суддів уважає за необхідне зазначити про таке.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 348 КК України з об`єктивної сторони має місце лише тоді, коли посягання на зазначених осіб вчинено у зв`язку з їх службовою діяльністю або громадською діяльністю щодо охорони громадського порядку і державного кордону.

Суб`єктивна сторона зазначеного кримінального правопорушення характеризується умисною формою вини, за якою винний усвідомлює, що посягає на життя працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням працівником службових обов`язків, передбачає настання смерті або свідомо допускає її настання.

При кваліфікації за ст. 348 КК України кримінальна відповідальність настає, якщо злочин вчинено з метою не допустити чи припинити правомірну діяльність потерпілого у зв`язку з виконанням ним зазначеного обов`язку, змінити характер останнього, а так само з мотивів помсти за неї незалежно від часу, що минув з моменту виконання потерпілим своїх обов`язків.

Крім того, при кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 348 КК України, судом враховано, що склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 348 КК України, є спеціальною нормою до загальної норми, яка міститься у ст. 115 цього Кодексу. Така спеціальна норма виділена за ознакою спеціального потерпілого та тим, що посягання на життя працівника правоохоронного органу чи його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст. 348 КК України, характеризується умисною формою вини.

Як обгрунтовано встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлював, що посягає на життя працівника правоохоронного органу, а саме у зв`язку з виконанням ОСОБА_19 своїх службових обов`язків з охорони державного кордону України.

-19-

Як вбачається з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» умисне вбивство або замах на вбивство державного чи громадського діяча, працівника правоохоронного органу чи його близьких родичів, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця, судді, народного засідателя чи присяжного або їх близьких родичів, захисника чи представника особи або їх близьких родичів, начальника військової служби чи іншої особи, яка виконує обов`язки з військової служби, представника іноземної держави або іншої особи, яка має міжнародний захист, за наявності відповідних підстав належить кваліфікувати тільки за статтями 112, 348, 379, 400, ч. 4 ст. 404, ст. 443 КК України.

Окрім того, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що відповідальність за статтями 286 - 288, 415 КК України настає лише за умови, що винна особа внаслідок порушення певних правил спричинила з необережності потерпілому середньої тяжкості чи тяжке тілесне ушкодження або його загибель. Якщо ж, порушуючи відповідні правила й усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, винний передбачав суспільно небезпечні наслідки і бажав або свідомо припускав їх настання, ці дії необхідно кваліфікувати

за статтями КК, в яких встановлено відповідальність за умисні злочини проти життя та здоров`я особи.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 справа 629/847/15-к, суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст. 348 КК України, характеризується умисною формою вини. Обвинувачений повинен усвідомлювати, що посягає на життя працівника правоохоронного органу саме у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків. Однак, суб`єктивна сторона цього складу злочину не пов`язана з точною обізнаністю винного зі змістом тих службових обов`язків, які в даний момент виконує потерпілий. Достатньо, щоб винний усвідомлював сам факт того, що працівник правоохоронного органу здійснює свої службові повноваження. При кваліфікації за ст. 348 КК України кримінальна відповідальність настає, якщо злочин вчинено з метою не допустити чи припинити правомірну діяльність потерпілого у зв`язку з виконанням ним зазначеного обов`язку, змінити характер останньої, а так само з мотивів помсти за неї незалежно від часу, що минув з моменту виконання потерпілим своїх обов`язків. Склад злочину, передбачений ст. 348 КК України, є спеціальною нормою до загальної норми, яка міститься у ст. 115 КК України. Така спеціальна норма виділена за ознакою спеціального потерпілого та тим, що посягання на життя працівника правоохоронного органу здійснюється у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків.

Отже, в ході судового розгляду з достовірністю встановлено, що ОСОБА_6 перебуваючи за кермом автомобіля, який знаходився поза межами проїзної частини дороги та розпочинаючи рух в напрямку огороджувального паркану, де за декілька метрів від транспортного засобу знаходився потерпілий ОСОБА_19 , з метою визволення затриманого ОСОБА_16 , передбачав завдання шкоди життю та здоров`ю працівника правоохоронного органу, який був одягнутий у формений одяг та виконував покладені на нього обов`язки з виявлення та припинення протиправної діяльності на державному кордоні України та свідомо допускав та бажав їх настання.

Доводи сторони захисту про те, що під час пострілу в сторону ОСОБА_6 працівниками прикордонної служби останній втік та наїзду на потерпілого ОСОБА_19 не здійснював являються надуманими та такими, що не

-20-

узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_17 , який ствердив, що після того, як здійснив попереджувальний постріл з пістолету «Форт 12» вгору, ОСОБА_6 сів в автомобіль, здав назад, вивернув кермо у ліву сторону, та направився на нього, що змусило його відійти в бік. В подальшому ОСОБА_6 зробив другий маневр - вивернувши кермо здійснив наїзд на ОСОБА_19 . Крім того, аудіозаписом телефонної розмови ОСОБА_6 з абонентами номерів телефонів: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 встановлено, що ОСОБА_6 повідомляв, що переїхав прикордонника, а також, що затримали особу із 15 тисячами євро.

З цих підстав, твердження сторони захисту щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є необгрунтованими та такими, що не узгоджуються з доказами, які дослідженні в ході судового розгляду.

Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд обгрунтовано визнав належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Аналіз показань потерпілих та свідків свідчить про те, що такі є послідовними, логічними, достовірними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, вони узгоджуються між собою і не є спростованими іншими доказами у справі.

З огляду на вказане, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, за обставин, встановлених судом та кваліфікація кримінального правопорушення, є правильними та доводяться дослідженими судом доказами.

Також колегія суддів відхиляє доводи захисника про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України через те, що такий не містить фактичних обставин про кримінальне правопорушення.

Питання відповідності обвинувального акта вимогам КПК України, з огляду на положення ст. 314 цього Кодексу, вирішує суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання.

Як вбачається з ухвали від 25.09.2020 (т. 6, а. к. п. 211-214), суд першої інстанції належним чином перевірив відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України і не знайшовши підстав для повернення прокурору обвинувального акту з підстави, передбаченої п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, призначивши судовий розгляд.

Таким чином, суд правильно встановив обставини кримінального правопорушення та виклав їх у вироку. Зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, відповідає диспозиції норми кримінального закону, якою встановлено кримінальну відповідальність за вчинені ОСОБА_6 діяння, які обґрунтовано кваліфіковані за ст. 348 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, про порушення права засудженого на суд присяжних, то колегія суддів уважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 384 КПК України визначено, що прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.

Згідно ч. 2 ст. 384 КПК України суд також зобов`язаний роз`яснити право на розгляд справи судом присяжних під час підготовчого судового засідання та у разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.

-21-

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту долучено письмове роз`яснення прокурора про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, на якому наявний підпис ОСОБА_6 про ознайомлення з цим роз`ясненням.

Крім того, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалося спочатку в Рахівському районному суді Закарпатської області, надалі, після зміни підсудності розгляд кримінального провадження був призначений у Тячівському районному суді Закарпатської області, де обвинуваченому ОСОБА_6 під час підготовчого судового засідання було роз`яснено право про розгляд кримінального провадження щодо нього судом присяжних і останній заявив, що він не бажає щоб розгляд кримінального провадження проводився за участю присяжних.

З наведеного вбачається, що стороні захисту було належним чином роз`яснено про право на суд присяжних і сторона захисту клопотання про розгляд кримінального провадження судом присяжних не заявляла.

Що стосується посилань захисника про не надання під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_6 останнього слова, то ці твердження, на думку колегії, безпідставні та спростовуються журналом судового засідання від 30.03.2023 (т. 9 а.к.п. 87-93).

Із вказаного журналу судового засідання слідує, що судом першої інстанції була надана можливість ОСОБА_6 виступити в судових дебатах, а в подальшому судом було надано йому останнє слово та він висловив свою думку щодо пред`явленого обвинувачення, досліджених під час судового розгляду доказів тощо.

Щодо доводів захисника про застосування до нього недозволених методів слідства, то слід зазначити таке.

Апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 із заявами про неправомірні дії працівників поліції на стадії досудового розслідування не звертався. При цьому ОСОБА_6 упродовж досудового розслідування був забезпечений належною правовою допомогою. Також відсутні будь-які дані про наявність тілесних ушкоджень у обвинуваченого під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, чи буд якого психологічного тиску.

Колегія суддів звертає увагу на відсутність у матеріалах кримінального провадження будь-яких заяв від обвинуваченого чи його захисника, щодо застосування до ОСОБА_6 неправомірних дій з боку працівників поліції під час досудового розслідування вказаного провадження, або іншим чином інформували державні органи про таке поводження.

Таким чином, матеріалами кримінального провадження не підтверджено доводів сторони захисту про те, що до ОСОБА_6 під час досудового розслідування було застосовано недозволені методи ведення досудового розслідування. Крім того сторона захисту не повідомляє, які докази було зібрано під час застосування таких методів, що могло б потягнути недопустимість таких доказів.

Крім того, під час апеляційного розгляду сторона захисту також не наполягала на доводах апеляційної скарги про застосування до ОСОБА_6 незаконних методів досудового розслідування.

При цьому колегія суддів констатує, що Верховний Суд у своїх рішеннях уже звертав увагу на те, що для того, щоб у компетентних органів виник обов`язок провести розслідування за заявою про застосування методів, які порушують статтю 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, така заява має бути «небезпідставною». Тобто особа, яка заявляє про погане поводження з нею, має навести конкретні обставини такого поводження і надати певне підтвердження цим обставинам або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, повідомити інформацію, яка дає можливість

-22-

перевірити, чи має заява певні підстави. Хоча доведення обґрунтованості заяви про погане поводження не може покладати на заявника настільки надмірний тягар доведення, однак за відсутності інформації, яка дає можливість її перевірити, заява про погане поводження не може бути визнана «небезпідставною» і не створює обов`язку проведення розслідування такої заяви (справа № 515/2020/16-к).

Щодо доводів сторони захисту про порушення судом вимог кримінального процесуального закону через відхилення клопотання сторони захисту про допит свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , то колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 327 КПК України обов`язок забезпечення явки у судове засідання свідка покладається в першу чергу саме на сторону кримінального провадження, яка ініціює виклик такого свідка, а суд лише сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Як вбачається з матеріалів провадження, за клопотанням сторони захисту, суд неодноразово вживав заходів щодо сприяння виклику заявлених свідків шляхом надання, у тому числі стороні захисту, відповідних повідомлень із покладенням обов`язку щодо забезпечення вказаних свідків.

Разом з тим, захисник покладений на неї обов`язок щодо забезпечення явки свідків не виконала, тому, відхиляючи заявлене стороною захисту клопотання, суд наголосив, що виходячи з приписів ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, і що стороною захисту не було вжито заходів для забезпечення явки зазначених нею свідків до суду для їх допиту під час судового провадження.

Що стосується доводів про призначення повторної судової балістичної експертизи, з огляду на те, що при проведенні балістичної експертизи судовому експерту не ставилось питання про спричинення пошкоджень лобового скла та їх локалізації, то згідно доказів, зібраних під час досудового розслідування та досліджених судом, пошкодження лобового скла на належному ОСОБА_6 автомобілі, не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку з протиправними діями ОСОБА_6 по відношенню до потерпілого ОСОБА_19 , постріли здійснювались із зброї пристосованої для відстрілу метальних снарядів несмертельної дії та здійснювались вже після фактичного наїзду ОСОБА_6 на потерпілого. При цьому ОСОБА_6 в ході події не отримав жодних тілесних ушкоджень, його життю та здоров`ю нічого не загрожувало. Пошкодження на лобовому склі не є наскрізним, представники державної прикордонної служби на час вказаної події не комплектувались зброєю летальної дії, що додатково підтверджується відповідною сторінкою з журналу видачі зброї ВІПС «Ділове», що виключає можливість пострілу в ОСОБА_6 з боєприпасів летальної дії представниками прикордонної служби. Разом з тим, відсутність у висновку балістичної експертизи відповіді на питання чи відстріляні 8 гільз із наданої на дослідження зброї, не робить з пістолетів марки «ФОРТ-12Р» калібру 9 мм Р. О., якими користувались ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , бойову зброю, а гільз маркуванням 9 мм Р. А. - патронами летальної дії.

Що стосується доводів представника потерпілих про невідповідність призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони є не обґрунтованими з таких підстав.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що представник потерпілих фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання, які пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

-23-

Поняття судової дискреції (судового розсуду) в кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Термін же «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, в тому числі і матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання зазначених вимог закону дотримався у повному обсязі, і підстав для скасування чи зміни вироку в цій частині колегія суддів не вбачає.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, а також те, що кримінальне правопорушення вчинено проти авторитету органів державної влади, наслідки якого є незворотними (смерть працівника правоохоронного органу), що свідчать про підвищену небезпечність особи обвинуваченого для суспільства, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено в межах санкції передбаченої ст. 348 КК України, у виді позбавлення волі майже у максимальному розмірі. При його призначенні, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки які від них настали у вигляді смерті працівника правоохоронного органу, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначив покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, яке за своїм видом та розміром, слід вважати справедливим.

-24-

Колегія суддів уважає, що на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засідання, судом першої інстанції з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини, які могли мати істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, в тому числі щодо призначеного покарання.

Відтак, доводи представника потерпілих про те, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки та особу винного, внаслідок чого призначив ОСОБА_6 покарання, яке являється несправедливим через його м`якість, з огляду на вищенаведене, є безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються, оскільки судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 , вимог кримінального Закону не порушено.

Викладені в апеляційній скарзі представника потерпілих доводи про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш суворого покарання, з огляду на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу винного, повно і достатньо були враховані судом першої інстанції при призначенні останньому покарання.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у контексті наведеного не можна визнати переконливими доводи апеляційної скарги представника потерпілих щодо несправедливості призначеного судом ОСОБА_6 покарання через м`якість. Особливих та виняткових даних, які би беззаперечно свідчили про виключну небезпечність обвинуваченого та обумовлювали необхідність призначення саме такого розміру покарання, про яке просить представник потерпілих, апеляційним судом не встановлено та в апеляційній скарзі останнього не наведено.

Отже, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до санкції ст. 348 КК України, відповідає ступеню суспільної небезпеки, вчиненого ним кримінального правопорушення та не порушує принципу справедливості та принципу індивідуалізації кримінальної відповідальності і покарання.

З приводу аргументів сторони захисту про неврахуванням судом при призначенні покарання явки з повинною ОСОБА_6 , колегія суддів констатує, що явка сама по собі не може розцінюватись як пом`якшуюча покарання обставина, яка не становить форму щирого каяття.

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений вину не визнав, вибачення у потерпілих не попросив, шкоду в добровільному порядку не відшкодував, що не може свідчити про почуття каяття та готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування жодним чином не сприяв розкриттю кримінального провадження, інших обставин, що пом`якшують покарання колегією суддів не встановлено.

При цьому твердження захисника про наявність у ОСОБА_6 на утриманні двох дітей та матері похилого віку не приймаються до уваги, оскільки стороною захисту будь-яких належних доказів з цього приводу не надано.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілих про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі також позбавлені будь-яких правових підстав.

Санкцією ст. 348 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

-25-

Частиною 1 статті 64 КК України унормовано, що довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

З викладеного вище вбачається, що судом при обранні ОСОБА_6 заходу примусу належним чином враховано всі обставини кримінального провадження, як щодо вчиненого кримінального правопорушення, так і особи обвинуваченого, у тому числі ті, на які посилається представник потерпілого.

Призначене ОСОБА_6 покарання, яке є майже максимальним строковим покаранням, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром законне та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстави вважати його явно несправедливим внаслідок невиправданої м`якості відсутні.

При цьому, колегія суддів констатує, що у контексті наведеного не можна визнати переконливими доводи апеляційної скарги представника потерпілих щодо несправедливості призначеного судом ОСОБА_6 покарання через м`якість. Особливих та виняткових даних, які би беззаперечно свідчили про виключну небезпечність обвинуваченого та обумовлювали необхідність пожиттєвої ізоляції його від суспільства, судом першої інстанції не встановлено та у апеляційній скарзі не наведено.

Тому, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілих щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворого покарання.

Що стосується доводів представника потерпілих щодо невірного розв`язання цивільних позовів потерпілих, то колегія суддів зазначає про таке.

В суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 звернулася з цивільним позовом в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином та просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 по 1000000 грн моральної шкоди кожному та стягнути завдану матеріальну шкоду у вигляді втраченої вигоди на користь ОСОБА_9 - 179760 грн, на користь ОСОБА_14 - 314580 грн та на користь ОСОБА_15 - 719040 грн.

Також, потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_12 , звернулися з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в розмірі по 500000 грн кожному.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 цього Кодексу цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

-26-

За змістом ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_11 , шлюб між ОСОБА_19 та ОСОБА_9 було укладено 02.09.2006 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, за актовим записом № 1649.

Від даного шлюбу вони мають двох дітей: дочку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , що підтверджується копіями свідоцтва про їх народження серії НОМЕР_12 та серії НОМЕР_13 .

Згідно довідки № 1321 від 04.02.2019, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, ОСОБА_9 , отримувала допомогу в період з 01.03.2017 по 28.02.2020 при народженні дитини ОСОБА_15 , відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» в розмірі 860 грн.

Відповідно до довідки про доходи № 11/52 від 29.01.2019, виданої ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_19 за листопад 2018 року була нарахована заробітна плата в розмірі 14977, 97 грн.

Вирішуючи позовні вимоги потерпілої, поданої у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що кримінальним правопорушенням цивільному позивачу ОСОБА_9 , неповнолітньому ОСОБА_14 , а також малолітній ОСОБА_15 , заподіяно шкоди завданої внаслідок смерті чоловіка та батька ОСОБА_19 та обґрунтовано стягнув завдану матеріальну шкоду у вигляді втраченої вигоди на користь ОСОБА_9 в розмірі 179760 грн, на користь ОСОБА_14 - 314580 грн та на користь ОСОБА_15 - 719040 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, внаслідок протиправної поведінки щодо неї чи її близьких. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

-27-

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я визнанні найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за № 4 зі змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, фізичних, психологічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Всупереч доводів апеляційної скарги, при вирішенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, судом першої інстанції враховано ступінь та обсяг моральних переживань у зв`язку з втратою чоловіка, дітьми батька, батьками сина, а сестрою брата, необхідність матері самостійно виховувати дітей; тяжкість вимушених змін у житті, наявність причинного зв`язку між вчиненим кримінальним правопорушенням і моральною шкодою, яка настала; порушення сімейних зв`язків, які поновити не можливо.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини кримінального провадження, наслідки, що настали, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесли потерпілі та діти потерпілого ОСОБА_19 , їх тривалість, непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, так як потерпіла ОСОБА_9 безповоротно втратила чоловіка, батька двох її неповнолітніх дітей, діти втратили батька, потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 втратили сина/брата та перенесли страждання, пов`язані з його смертю, зважаючи на обставини, при яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення цивільних позовних вимог потерпілої ОСОБА_9 у власних інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та стягнув на їх користь моральну шкоди в розмірі по 500000 грн кожному та частково задовольнив позовні вимоги потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , прийнявши рішення про стягнення на їх користь моральної шкоди по 300000 грн. кожному, що відповідає вимогам розумності та справедливості й не може вважатися сумою явно завищеною чи надмірною.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 про вирішення цивільних позовів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , в частині стягнення на їх користь моральної шкоди, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а тому приймаючи вимушеність життєвих змін та життєвого ритму, в результаті протиправних дій ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що сума стягнення у відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь вказаних потерпілих є обґрунтованою.

Будь-яких істотних порушень норм права у кримінальному провадженні при його перегляді судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому відсутні підстави для безумовного скасування або зміни вироку.

З наведених вище підстав, апеляційні скарги представника потерпілих та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

-28-

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2023 щодо ОСОБА_29 ,- без змін.

На ухвалу апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді