У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.02.2025 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, до 03.04.2025 включно,

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, з 04.02.2025 до 03.04.2025 включно, заборонивши цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного додаткові обов`язки.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку прокурора, враховуючі наявність встановлених на досудовому слідстві ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-який інший запобіжний захід не здатний запобігти наявним ризикам.

Також прокурор зазначає, що слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги обставини кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та прийшов до помилкового висновку, що слід відмовити у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні СВ ВП №2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000128 від 02.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 02.02.2025 близько 16:00 год. біля магазину «Галя Балувана» по вул. Південна, 52/10, м. Миколаєва Миколаївської області в ході конфлікту з ОСОБА_8 наніс один удар ножом в область грудної клітини останнього, чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва, з лівобічним пневмогематораксом, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

02.02.2025 о 21:45 год. ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 03.02.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, але дійшов висновку, що встановленим ризикам можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку - у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 02.02.2025 близько 16:00 год. біля магазину «Галя Балувана» по вул. Південна, 52/10, м. Миколаєва Миколаївської області в ході конфлікту з ОСОБА_8 наніс один удар ножем в область грудної клітини останнього, чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва, з лівобічним пневмогематораксом, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

02.02.2025 о 21:45 год. ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 03.02.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який відповідно до санкції ч.1 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що існує певна ймовірність ризику передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того що, що підозрюваний може вчинити незаконний вплив на потерпілого та свідків з метою зміни ними показань, оскільки особисто знайомий з ними, про що зазначив у судовому засіданні під час розгляду клопотання. Натомість, ризик переховування від органу досудового розслідування або суду слідчий суддя вважав недоведеним, оскільки підозрюваний вважається раніше не судимим, має постійне місце проживання, після нанесення удару ножем потерпілому місце події не залишав, де й був затриманий слідчим після спливу досить тривалого часу після вказаних подій.

Крім того, слідчий суддя вірно зазначив, про не доведення прокурором обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а саме обставини заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому, який разом з іншими особами наносили удару ОСОБА_6 , який лежав на землі та намагався захиститися від нападу вказаних осіб, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, працює неофіційно, не має негативної характеристики, має міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає з матір`ю, а також постійне місце проживання.

Апеляційний суд, враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжного заходу обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, для досягнення мети запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.02.2025 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: