Провадження №: 1-кп/336/179/2025
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 у кримінальному провадженні за звинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду перебуває кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ст. 190 ч. 2 КК України, ОСОБА_9 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України, ОСОБА_10 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_10 , вказуючи, що ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні ряду крадіжок, скоєних за попередньою змовою з іншими обвинуваченими, не має джерел доходу, тривалий час ухилявся від явки в судові засідання, тож наявні ризики переховування від суду, а також впливу на свідків чи потерпілих.

Інші прокурори підтримали заявлене клопотання.

Захисник та обвинувачений заперечували проти заявленого клопотання щодо запобіжного заходу, просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною покидати житло у нічий час.

Інші учасники провадження покладались на розсуд суду.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

По даній справі суд враховує те, що ОСОБА_10 обвинувачується у скоєнні ряду злочинів тяжких злочинів, певний період часу перебував в установі попереднього ув`язнення в межах обраного в іншому кримінальному провадженні запобіжного заходу, при цьому відмовлявся брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв?язку, а після звільнення систематично не з?являвся в судові засідання без поважних причин та не надав жодного разу документального підтвердження наявності поважних причин для неявки в судові засідання.

Підсумовуючи вищевказане, суд виходить з того, що безумовно наявний ризик переховування від суду, а рівно і скоєння інших злочинів.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

З наданих стороною захисту документів вбачається, що ОСОБА_11 надає згоду на проживання ОСОБА_10 у належному йому житлі.

Водночас суд враховує, що ОСОБА_11 не має підтверджених родинних зв`язків із ОСОБА_10 , ані обвинувачений, ані його мати ОСОБА_12 за вказаною адресою не зареєстровані проживаючими, а наданими документами не підтверджено належність квартирі ОСОБА_11 на момент розгляду клопотання, адже документи щодо права власності підтверджують виключно придбання квартири у власність у 2022 році, а не належність її на праві власності ОСОБА_11 на момент розгляду подання.

На переконання суду обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який в цьому випадку полягає у необхідності забезпечення права учасників справи на розгляд справи у розумний строк та усунення небезпеки вчинення протиправних діянь обвинуваченим та, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. 331 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 березня 2025 року включно.

Ухвала суду діє до 27 березня 2025 року включно.

Визначити розмір застави у 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі у 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

У разі внесення суми застави обвинуваченим або іншою особою та надання документу, що це підтверджує, ОСОБА_10 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на ОСОБА_10 покладаються обов?язки:

прибувати за викликом суду;

не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Попередити заставодавця, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1