Дата документу 27.03.2025Справа № 1-273/10
Провадження № 1-в/554/84/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2025 р. м. Полтава

Октябрський районний суду м. Полтави під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави судді ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Клопотання обґрунтовує наступним чином.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 412147407 від 07.02.2025р. в Державному реєстрі речових прав наявний запис про арешт нерухомого майна, а саме: вид обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8911538 від 24.07.2009р., підставою для обтяження вказано постанову про накладення арешту на майно, серія та номер 09230096, видану 17.07.2009р., видавник слідчий в ОВС СУ ГУМВС України в Полтавській області ( ОСОБА_4 ), обтяжувачем усього нерухомого майна ОСОБА_3 вказане слідче управління ГУМВС України в Полтавській області по кримінальній справі №09230096 .

09.08.2010 р. вироком Октябрського районного суду м.Полтави у справі №1-273/10 ОСОБА_3 (кримінальна справа №09230096) визнано винним за ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та позбавлення права займати організаційно-розпорядчі функції строком на 1 рік. За ч.5 ст.191 КК України визнано невинуватим та виправдано. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням та іспитовим строком на 1 рік.

Таким чином, на невизначене все нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 накладено арешт у кримінальній справі №09230096 постановою від 17.07.2009 р. слідчого ГУМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , котрий не скасований ні слідчим на досудовому слідстві, ні судом при розгляді кримінальної справи №1-273/10 у суді першої інстанції.

Оскільки у вказаній кримінальній справі арешт на невизначене, все нерухоме майно було накладено з попереджувальною метою і підстави його застосування відпали, то зазначений арешт нерухомого майна із заходу забезпечення перетворився на неправомірне обмеження права особи володіти та розпоряджатися належним їй майном.

Дослідивши клопотання суд приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України встановлено, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_3 слід відмовити, так як до клопотання не надано жодного доказу на підтвердження обставин накладення арешту та наявності вироку суду в кримінальному провадженні в якому такий арешт був накладений.

При цьому суд роз`яснює, що заявник не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, долучивши відповідні докази.

Таким чином, керуючись ст. 174 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1