Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/167/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286-1 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001609 від 08.10.2023 року стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою представника Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2024 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимостей,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.58 КК України ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік замінено на 1 рік службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 20% із суми грошового забезпечення в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалено про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_9 від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнуто з Моторного (Транспортного) Страхового Бюро України на користь ОСОБА_9 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 46 600 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі 7809 грн. 12 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_8 просить скасувати вирок в частині вирішення цивільного позову та відмовити у його задоволенні, вказуючи на те, що потерпілий ОСОБА_9 не дотримався встановленої законом процедури отримання відшкодування заподіяної шкоди, оскільки не звертався у визначений строк з повідомленням до МТСБУ про настання ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування.

Окрім того, в порушення вимог ст.24,30 та 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілим не було надано МТСБУ належним чином завірені копії документів та оригінали чеків, що підтверджують витрати на лікування, внаслідок чого позбавляє можливості МТСБУ розслідувати страховий випадок.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, при слідуючих обставинах.

Так, ОСОБА_7 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , 07.10.2023 близько 16 год. 30 хв., в порушення вимог ст. ст. 3, 19, 21, 22, 24, 29, 64, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України та п. 2.1 (а) ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 2,57 г/дм3 та не маючи взагалі посвідчення водія на право керування транспортними засобами будь-якої категорії, в світлий час доби, керував технічно справним легковим автомобілем ВАЗ 21065, реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснював рух по автомобільній дорозі М-30 "Стрий-Тернопіль-Дніпро-Ізварине", на території Олександрійського району Кіровоградської області зі сторони м. Олександрія в напрямку с. Андріївка Олександрійського району Кіровоградської області та перевозив в якості пасажирів ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час руху на вказаному автомобілі, у вказаний час та у вказаному напрямку ОСОБА_7 , порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР, через власну недбалість, наявний стан алкогольного сп`яніння та відсутність достатніх навичок водіння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Так, ОСОБА_7 , діючи з протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушив вимоги п.п.12.1, 12.6 (г) ПДР рухався поза межами населеного пункту зі швидкістю близько 110 км/год., яка перевищувала допустиму та безпечну швидкість руху на даній ділянці дороги, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та його напрямок.

Свідоме перевищення ОСОБА_7 дозволеної швидкості (не більше 90 км/год), що впливає на зупинний шлях автомобіля та його керованість в даних дорожніх умовах, призвело до того, що на відстані 17,2 м. до будівлі АЗС «АNP» № 17 по вул. Дніпропетровське Шосе, останній не впорався з керуванням транспортного засобу та допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу з виїздом за межі проїзної частини на ліве узбіччя, щодо напрямку його руху, з подальшим наїздом на металеву опору.

Всі вищевикладені невідповідні дії водія ОСОБА_7 та порушення ним вимог п.п.1.5, 2.3 (б) і (д), 12.1 та 12.6 (г) ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та в результаті якої пасажир автомобіля ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом кісток правого передпліччя в с/3 зі зміщенням уламків, ЗЧМТ, струс головного мозку, забита рана верхньої повіки зліва, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я; пасажир автомобіля ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: політравма-закритий двійний перелом правої стегнової кістки зі зміщенням, закритий підвертельний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, травматичний шок 1 ст., які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, представник МТСБУ у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до апеляційного суду не надходило.

Колегія суддів, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України, з урахуванням думки прокурора, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу по суті без представника, в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286-1 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині - відсутні.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На спростування доводів апеляційної скарги представника Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_8 про неправильне вирішення цивільного позову та безпідставне стягнення на користь потерпілого ОСОБА_9 заподіяну матеріальну шкоду, колегія суддів відмічає наступне.

Так, відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно закону.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, зокрема, підозрюваного або обвинуваченого.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, до початку розгляду справи по суті потерпілий ОСОБА_9 пред`явив до МТСБУ та обвинуваченого ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги, з посиланням на ст.ст.22,23,1166,1167,1187, 1195 ЦК України, а також ст.ст.22, 26-1, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_9 обґрунтував тим, що на лікування та відновлення фізичного стану він витратив власні кошти в сумі 46600 грн.

Крім того, зазначив, що в результаті вищевказаної ДТП пережив моральні страждання та переживання, які негативно вплинули на його звичайний спосіб життя, у зв`язку з чим просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на його користь 200 000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди.(а.п.95-99).

У запереченнях проти позову, представник Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_8 просив суд відмовити ОСОБА_9 у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, вказуючи на те, що потерпілим не надано жодного документу для підтвердження витрат на лікування, а надані рахунки дублюють один одного, окрім того не надано доказів оплати цього рахунку.

Просив суд розглянути справи без участі представника МТСБУ (а.п.185-189)

Положеннями ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Визначений вказаним Законом порядок звернення потерпілого до страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст. 128 КПК України.

Водночас, у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. В цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до МТСБУ жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із МТСБУ шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Така позиція суду першої та апеляційної інстанцій абсолютно узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к) яка зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.

Відповідно до ст. 39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Статтею 41.1 пунктом «а» Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з доводами та висновками суду першої інстанції про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_9 , вважає їх правильними та об`єктивними, оскільки згідно рахунок фактури № 17-10/23/11 від 11.10.2023 року ОСОБА_9 витрачено 46600 грн. на лікування (а.п.104-105) які відповідно до вищевказаних положень нині діючого цивільного законодавства підлягають стягненню саме з МТСБУ, яке зобов`язано за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувати шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

При бажанні, представник МТСБУ мав право та можливість прийняти безпосередню участь в судовому засіданні, перевірити обґрунтованість пред`явленого потерпілим цивільного позову та доведеність понесених витрат, однак своїм правом не скористався і подав апеляційну скаргу з формальних причин та надуманих, суб`єктивних підстав.

Відтак оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, а отже підстав для скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2024 року в кримінальному провадженні № 0001609 від 08.10.2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.286-1 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4